Міністерство  освіти і  науки  України
Львівський   національний  університет  імені  Івана  Франка
Філософський  факультет

НАВЧАЛЬНО-МЕТОДИЧНИЙ  КОМПЛЕКС
для  студентів  І  курсу
спеціальність  «КУЛЬТУРОЛОГІЯ»

Затверджено до друку вченою радою філософського факультету Львівського національного університету імені Івана Франка (протокол №199/7 від 31.08.2016 р.)
ЗМІСТ

Робоча  програма навчальної дисципліни “Основи культурології”.  
Доц. Сінькевич  О.Б.
Робоча  програма  навчальної дисципліни “Історія світової культури”.
Доц. Ліщинська-Милян  О.І.
Робоча програма навчальної дисципліни “Релігієзнавство”.
 Доц. Стеценко В.І.

Витяг з робочої програми навчальної дисципліни “Основи культурології”
Найменування показників 	Галузь знань, напрям підготовки, освітньо-кваліфікаційний рівень	Характеристика навчальної дисципліни	
		денна форма навчання	заочна форма навчання	
Кількість кредитів – 3	Галузь знань
0201 - культура
	Нормативна
(за вибором студента)
Нормативна 	
Модулів – 2	Напрям підготовки
6.020101 - культурологія
	Рік підготовки:	
Змістових модулів – 	Спеціальність (професійне спрямування)
Культурологія	1-й	-й	
Курсова робота		Семестр	
Загальна кількість годин – 108		1-й	-й	
		Лекції	
Тижневих годин для денної форми навчання:
аудиторних – 2
самостійної роботи студента - 4	Освітньо-кваліфікаційний рівень:
Бакалавр	18 год.	 Год.	
		Практичні, семінарські	
		18 год.	 Год.	
		Лабораторні	
		 год.	 Год.	
		Самостійна робота	
		72 год.	 Год.	
		ІНДЗ: 	
		Вид контролю: іспит	
Примітка.
Співвідношення кількості годин аудиторних занять до самостійної і індивідуальної роботи становить:
для денної форми навчання – 36 до 72

Мета та завдання навчальної дисципліни
Мета: Познайомити студентів з питаннями, які становлять основу культурологічного знання.
Завдання: 
•дати характеристику предмету, структури, методології культурології, розкрити її міждисциплінарні зв’язки з іншими галузями гуманітарного знання (історія, історія філософії, релігієзнавство, етика, естетика);
•представити сучасні погляди на сутність, структуру та функції культури, її морфологічну модель;
•розкрити поняття етнічної, національної, світової культури;
•охарактеризувати джерела і чинники розвитку культури та особливості соціокультурної динаміки початку ХХІ ст.
В результаті вивчення даного курсу студент повинен 
знати: 
головні наукові концепції, які пояснюють природу та сутність культури;
базові поняття культурології;
загальні закони функціонування та розвитку культури;
вміти: 
застосовувати набуті теоретичні знання для аналізу артефактів та конкретних реалій буття української національної культури та культури світової.

Програма навчальної дисципліни
Змістовий модуль 1. Природа, структура та функції культури
Тема.  Культурологія як наука
	Історичний розвиток уявлень про культуру. Становлення культурології як науки. 
	Предмет культурології. Ізоляціоністський та інтеграційний підходи до визначення предметного поля культурології. 
	Структура культурологічної науки. 
	Визначальні принципи культурологічного дослідження: науковість, об’єктивність, історизм, плюралізм, інтеґративність. 
	Методи культурології: описово-емпіричний, порівняльно-історичний, структурно-функціональний, системно-синергетичний. 
	Головні напрями і школи в культурології. 
	Актуальні проблеми сучасної культурології науки: виявлення внутрішнього потенціалу культури як засобу самореалізації людини; гармонізація самовідчуття індивіда з потоком культурної творчості; дослідження соціальних цінностей сучасної культури; культура і науково-технічний прогрес; культура і природа. 
Тема. Сутність культури
	Сучасні підходи до визначення культури: антропологічний, соціологічний, філософський. 
	Поняття “сутність культури”. 
	Культура і природа. Перехід від природного до культурного буття в історії антропогенезу. Діалектичний зв’язок культури і природи. Історична еволюція сприйняття природи в культурі. Природа як цінність сучасної культури. 
	Людина і культура. Людина як суб’єкт культури. Діяльнісна основа культури. Поняття діяльності. Різноманітність видів діяльності. Діяльність і творчість. Культура як продукт людської діяльності. 
	Культура і суспільство. Культура як результат взаємодії індивіда з “актуальним іншим”. Соціум як передумова культури. Соціальні детермінанти культури. 
Тема. Структура культури
	Поняття морфології культури. 
	Артефакт як структурний першоелемент культури. Культурні патерни.
	Матеріальна та духовна культура. 
	Морфологічна модель культури в сучасній культурологічній науці. 
	Повсякденна культура. Специфічні риси повсякденної культури: стабільність, нерозчленованість, суб’єктивна укоріненість. Повсякденне знання. Звичай та обряд як форми регуляції в сфері повсякденної культури. Традиція як засіб трансляції культурного надбання. 
	Спеціалізована культура. Її зв’язок з соціокультурною диференціацією, інституційний характер. Діалектика індивідуального та загального у спеціалізованій культурі. Структура спеціалізованої культури: сфера пізнання та відображення світу (наука, релігія, мистецтво), сфера соціальної організації та регуляції (мораль, право, політика, ідеологія), сфера накопичення та трансляції досягнень культури (інформація, виховання, освіта). 
Тема. Функції культури
Культурний поліморфізм та багатоманітність функцій культури. 
	Адаптивна функція культури. Культура як засіб пристосування людини до зовнішніх умов свого буття. Культура як перетворення  природи.
	Інтегративна функція культури. Форми соціокультурної інтеграції людських спільнот (соціально-територіальна, соціально-побутова, соціально-функціональна, релігійно-конфесійна, комунікативна).
	Комунікативна функція культури. Культура як колективна пам’ять. Системи трансляції надбань культури у традиційних і сучасних суспільствах. Види соціокультурної комунікації: інноваційна, орієнтаційна, стимуляційна, кореляційна. 
	Сигніфікаційна функція культури. Природні, функціональні, іконічні, конвенційні, вербальні знаки культури та знакові системи запису. 
	Соціалізуюча функція культури. Поняття інкультурації. Соціалізація як становлення особистості та включення її в соціальну структуру суспільства. 
	Регулятивно-нормативна функція культури. Поняття культурної норми. Загальнокультурні,  групові та оказіональні норми. Механізм соціального контролю за поведінкою людей. Девіантна поведінка. Ступінь інтенсивності насичення нормами різних культур. Небезпека аномії. 
	Ціннісно-орієнтаційна функція культури. Поняття культурної цінності. Інструментальні, похідні, фінальні цінності культури. Діалектика абсолютного і відносного, загального й індивідуального в ціннісних орієнтаціях людини. 
Тема. Поліморфізм культури
	Внутрішньокультурна ієрархія та форми культури. 
	Поняття субкультури. Види субкультур. Роль субкультури в системі культури. Субкультура та контркультура. 
	Молодіжна субкультура та її специфічні риси. Історична еволюція молодіжної субкультури. Особливості сучасної молодіжної субкультури. Молодіжна субкультура в Україні. Студентська субкультура як різновид молодіжної субкультури. 
	Елітарна (висока) культура. Специфіка та роль елітарної культури. Особливості історичного розвитку елітарної культури в Україні. 
	Народна культура та її діалектичний зв’язок з елітарною  культурою. 
	Масова культура як феномен індустріальної та постіндустріальної доби. 
Змістовний модуль 2. Соціодинаміка культури
Тема. Поняття національної та світової культури
	Культура та етнос. Визначальні риси етнічної культури. Вплив природного середовища на формування етнічної культури. Спільність мови як чинник формування етнічної культури. Картина світу в етнічній культурі. Релігія в процесі формування та функціонування етнічної культури. Етнічні цінності. 
	Нація як етносоціальна спільнота. Ознаки національної культури. Етнокультурні стереотипи та культурна самобутність. Зв’язок між етнічною та національню культурою. 
Єдність і багатоманітність світової культури. Поняття світової культури. Універсалізм та партикуляризм в сучасному культурному процесі. Роль загальнолюдських цінностей у пошуку шляхів співіснування культур. 
Тема. Динаміка культури
Проблема культурної динаміки в історичній ретроспективі. Міфологічний образ героя як творця культури. Креаціоністське тлумачення буття культури. Теорія катастроф як відповідь на питання про механізм культурної динаміки. Концепція Л.Гумільова в контексті проблеми динаміки культури. Теорія Виклику-і-Відповіді А.Дж.Тойнбі. Ідея циклічності розвитку культури. Еволюціоністська концепція закономірностей культурної динаміки та її сучасна інтерпретація. П.Сорокін про механізм соціокультурного розвитку. 
	Поняття культурної динаміки в сучасній культурології. 
	Ендогенні (внутрішні) джерела та чинники динаміки культури. Дихотомічність культури як джерело її розвитку. Аполонічне та діонісійське начала в культурі та їхній вплив на культурну динаміку. Традиція та інновація як чинники культурної динаміки. Фундаменталізм як реакція на дисгармонію між традицією та інновацією в культурі. 
	Взаємодія культур як екзогенний (зовнішній) чинник розвитку культури. Структура взаємодії культур та її рівні: етнічний, національний, цивілізаційний. Механізм взаємодії культур: симбіоз, синтез, акультурація, асиміляція, експансія. 
	Поліморфізм культурної динаміки. Типи культурних змін: процвітання, трансформація, застій, занепад, криза, інверсія, відродження. 
	Особливості соціокультурної динаміки в сучасну епоху. Модернізація як провідна тенденція розвитку культури індустріальної та постіндустріальної доби. Органічна та неорганічна модернізація. Особливості модернізаційних процесів в українській культурі. 
Тема. Культура і цивілізація
	Виникнення поняття “цивілізація” та його історичний розвиток. 
	Еволюціоністське розуміння цивілізації як вищого рівня культурного буття. 
	Концепція цивілізації як вияву занепаду культури в працях О.Шпенглера та М.Бердяєва. 
	Тлумачення цивілізації як культурно-історичної спільності. Концепція культурно-історичних типів М.Данилевського. Теорія  локальних цивілізацій А.Дж. Тойнбі. 
	Аналіз перспектив формування універсальної цивілізації та соціокультурного аспекту глобалізації в працях сучасних дослідників культури. “Культурний імперіалізм” та “вестернізація” як “одновимірна глобалізація”. Футурологічний прогноз перспектив формування єдиного культурного простору. 
Тема. Типологія культури
Поняття типу культури. Типологічна модель культури в методології культурологічного дослідження. Принципи типологізації культури.
	Географічний принцип типологізації культур. Типологізація культур за принципом Схід–Захід. Північ та Південь як культурні регіони. Культурні регіони меншого масштабу в сучасній типології культур за географічним принципом.
	Історична типологія культури. Типологія культур за концепцією  однолінійної еволюції. Загальна характеристика історичних типів культур за концепцією універсальної еволюції (первісна культура, культура Стародавнього світу, культура Середньовіччя, культура доби Відродження, культура Нового часу, сучасна культура). Типологія культури за формаційною концепцією. Цивілізаційний підхід до типологізації культур.Типи культур за класифікацією М.Мід (постфігуративна, кофігуративна, префігуративна культури). Аполонівський та діонісійський типи культур.

Структура навчальної дисципліни
Назви змістових модулів і тем	Кількість годин	
	Денна форма	Заочна форма	
	Усього 	у тому числі	Усього 	у тому числі	
		л	п	Лаб	інд	Ср		Л	п	лаб	Інд	ср	
1	2	3	4	5	6	7	8	9	10	11	12	13	
Модуль 1	
Змістовий модуль 1.	
Тема 1. Культурологія як наука.	12	2	2			8							
Тема 2. Сутність культури	12	2	2			8							
Тема 3. Структура  культури	12	2	2			8							
Тема 4. Поліморфізм культури	12	2	2			8							
Тема 5. Функції культури	12	2	2			8							
Разом – зм. модуль 1	70	10	10			50							
Змістовий модуль 2.	
Тема 6. Етнічна, національна та світова культура	12	2	2			8							
Тема 7. Динаміка культури	12	2	2			8							
Тема 8. Культура і цивілізація	12	2	2			8							
Тема 9. Типологія культури	12	2	2			8							
Разом – зм. модуль 2	48	8	8			32							
Усього годин 	108	18	18			72							

Теми семінарських занять
№
з/п	Назва теми	Кількість
Годин	
1	Предмет і завдання культурології	2	
2	Сутність культури	2	
3	Морфологія культури	2	
4	Соціокультурна стратифікація	2	
5	Функції культури	2	
6	Етнічна, національна, світова культура	2	
7	Динаміка культури	2	
8	Культура і цивілізація	2	
9	Типологія культури	2	
Разом 	18	

Тема. Предмет і завдання культурології
1.Предметне поле культурології
2.Структура культурологічного знання
3.Принципи та методи культурології 
4.Актуальні проблеми сучасної культурології
Література
Гуревич П. Культурология. – М., 2003. 
Ерасов Б. Социальная культурология. – М., 1997. 
Кармин А., Новикова Е. Культурология. – СПб., 2004. 
Кравченко А. Культурология. – М., 2001. 
Культурологія / За заг. ред. В. Пічі – Львів, 2003. 
Культурология: Учебник / Под ред. Ю. Солоницына, М. Кагана. – М., 2005. 
Культурология. ХХ век. Словарь: В 2 т. – СПб., 1997.
Культурологія / Під заг. ред. Горбача Н. – Львів, 2005. 
Оганов А., Хангельдиева И. Теория культуры: Учебное пособие для вузов. – М., 2001. 
Подольська С., Лихвар В., Іванова К. Культурологія: Навч. посіб. – К., 2003. 
Реферати
Історико-генетичний метод дослідження культури (за розділами ІІІ, ІV “Пережитки в культурі” праці Е.Тайлора “Первісна культура”)
Порівняльно-історичний підхід до вивчення культури (за працею Д. Фрезера “Золота гілка”) 
Тема. Сутність культури
1. Культура і природа
2. Людина і культура
3. Культура і соціум
Література
Библер В. Мышление как творчество.М., 1991.
Гумилев Л. Этносфера. История людей и история природы. – М., 1993. 
Гуревич П. Культурология. – М., 2003. 
Ерасов Б. Социальная культурология. – М., 1997.
Зиммель Г. О сущности культуры // Избранное. Философия культуры: В 2 т. –  Т.1. – М., 1995. 
Игнатовская Н. Природа как ценность культуры. – М.: Знание, 1997.
Кармин А., Новикова Е. Культурология. – СПб., 2004. 
Кравченко А. Культурология. – М., 2001. 
Культурологія. – Львів, 2003. 
Культурология. ХХ век. Энциклопедия: В 2 т. – Т.1. Спб., 1998.
Культурология / Под ред. Ю. Солонина, М. Кагана. – М., 2005.
Липс Ю. Происхождение вещей. – М., 1996.
Оганов А.А., Хангельдиева И.Г. Теория культуры: Учебное пособие для вузов. – М., 2001. 
Подольська С., Лихвар В., Іванова К. Культурологія: Навч. посіб. – К., 2003.

Реферати
Природа як цінність культури: історичний аналіз
Священне в культурі (за книгою М. Еліаде ”Священне та світське”) 
Діяльність як основа культури: культурологічний аналіз роману Д. Дефо ”Робінзон Крузо”
Соціальна структура Стародавньої Індії та її вплив на культурне життя (за книгою ”Боги. Брахмани. Люди”)  

Тема. Підготовка до семінарського заняття “Морфологія культури”
1. Поняття артефакту
2. Повсякденна культура
3. Спеціалізована культура
Література
Бродель Ж. Структура повсякденності. Можливе і неможливе. –  К., 1999. 
Вебер М. Политика как призвание и профессия // Избр. произведения. – М., 1990. 
Гуревич А. Культура безмолвствующего большинства. – М., 1990. 
Золотухина-Аболина Е. Философия обыденной жизни: экзистенциальные проблемы. – Ростов-н/Д., 1994. 
Кравец В. Идеалы и идолы науки. – Воронеж, 1993. 
Культура, традиции, образование. Вып.І. – М., 1990. 
Малерб М. Религии человечества: миф, религия, культура. – М.-СПб, 1997. 
Маркузе Г. Одномерный человек. Исследование идеологии развитого индустриального общества. – М., 1994. 
Морфология культуры. Структура и динамика. – М., 1994. 
Народные знания, фольклор, народное искусство. – М., 1991. 
Одиссей. Человек в истории. – М., 1990. 
Пушканский Б. Обыденное знание. – Л., 1989. 
Рюс Ж. Поступ сучасних ідей. Панорама сучасної науки. – К., 1998. 
Саймон Б. Общество и образование. – М., 1989
Реферати
Людське тіло як артефакт культури 
Повсякденна культура античної доби (за книгою: Винничук Л. Люди, нравы, обычаи Древней Греции и Рима.  – М., 1980)
Картина світу у повсякденній культурі (за матеріалами наукової збірки “Одиссей. Человек в истории”. – М., 1990. )
Повсякденна культура Львова (за книгами Ю. Винничука “Кнайпи Львова”.- Львів, 2000 та “Таємниці львівської кави” . - Львів, 2001). 
Українські студенти у західноєвропейських університетах доби середньовіччя  (За книгою Г. Нудьги “На літературних шляхах”. –  К., 1990) 

Тема. Функції культури
1. Адаптивна функція культури
2. Комунікативна та сигніфікативна функції культури та особливості їхнього вияву в сучасну епоху
3.Функції культури стосовно суспільства (інтегративна, соціалізуюча, регулятивно-нормативна, ціннісно-орієнтаційна)
Література
Бердяев Н. О назначении человека. – М., 1993. 
Библер В. От наукоучения к логике культуры. Два философских введения в двадцать первый век. – М., 1991. 
Оссовская М.  Рыцарь и буржуа. Исследование по истории морали. – М., 1987. 
Печчеи А. Человеческие качества. Изменившееся положение человека в мире. – М.. 1991. 
Самосознание европейской культуры ХХ века. Мыслители и писатели Запада о месте культуры в современном обществе. – М., 1991. 
Фукс Э. Иллюстрированная история нравов. Эпоха Ренессанса. – М.,  1993. 
Фукс Э. Иллюстрированная история нравов. Галантный век. – М., 1994. 
Фукс Э. Иллюстрированная история нравов. Буржуазный век. – М., 1994. 
Реферати
В. Вернадський про культуру як космічне явище. 
Норма та аномія: діалектика культурного життя. 
Ціннісна ієрархія культури в тлумаченні А.Маслоу (за книгою А. Маслоу
“Новые рубежи в развитии человека”. – М., 1995). 

Тема. Соціокультурна стратифікація
1. Поняття субкультури
2. Молодіжна субкультура 
3. Елітарна культура
4. Масова культура
Література
Вовк Х. Студії з української етнографії та антропології. – К., 1995. 
Донцов Д. Дух нашої давнини. – Львів, 1991. 
Ї. Незалежний культурологічний часопис. Число 24. Покоління і молодіжні субкультури. – Львів, 2002. / htth: // www imagine. Lviv. ua  /n 24 texts/.
http: //subculture. narod. ru/
Ортега-і-Гасет Х. Повстання мас // Вибране. – К., 1997. 
Разлогов К. Феномен массовой культуры // Культура. Традиции. Образование. Вып І. – М., 1990. 
Разлогов К. и др. Дар или проклятие? Проблемы массовой культуры. – М., 1994. 
Фромм Э. Бегство от свободы. – М., 1990.
Реферати
Дослідження української народної культури в працях Ф. Вовка. 
Аналіз особливостей вітчизняної елітарної культури в працях українських вчених. 
Сучасна молодіжна субкультура (за матеріалами культурологічного часопису  “Ї”). 

Тема. Етнічна, національна, світова культура
1. Етнічна культура та її визначальні ознаки
2. Поняття національної культури в сучасній культурології 
3. Світова культура та особливості сучасного культурного процесу
Література
Арутюнов С. Народы и культуры. – М., 1989. 
Дейвіс Н. Європа. Історія. – К., 2000. 
Здіорук С. Суспільно-релігійні відносини: виклики Україні ХХI століття. К.: Знання України, 2005.
Історія європейської ментальності / За ред. П. Дінцельбахера. – Львів, 2004.
Конрад Н. Запад  и Восток. – М., 1972. 
Мистецтво і епос. Культурологічний аспект. – К., 1991. 
Фукуяма Ф. Конец истории? // Вопросы философии. – 1990. – № 3.
Чебоксаров Н., Чебоксарова И. Народы, расы, культуры. – М., 1985. 
Шпенглер О. Закат Европы. Очерки морфологии мировой культуры. – М., 1993. 
Шубарт В. Европа и душа Востока // Культурология: Хрестоматия. – М., 2000. 
Этнокультурные процессы в национально-смешанной среде. – М., 1989.
Реферати
Етнічна та національна культура: порівняльна характеристика 
Етнічне та національне в українській культурі 
“Захід” і “Cхід” як культурні парадигми 

Тема. Проблема культурної динаміки в ретроспективі
1. Історична еволюція уявлень про динаміку культури
2. Еволюціоністська концепція закономірностей культурної динаміки 
3. Поняття культурної динаміки в сучасній культурології 
Література
Вико Д. Основания новой науки об общей природе наций. – М., 1994. 
Данилевский Н. Россия и Европа. – М., 1991. 
Динамика культуры: теоретико-методологические аспекты. – М., 1989. 
Сорокин П. Человек. Цивилизация. Общество. – М., 1992.
Тойнбі А. Дослідження історії. У 2 т. – К., 1995. 
Шпенглер О. Закат Европы. Очерки морфологии мировой культуры. – М., 1993. 
Реферати
П. Сорокін про механізм соціокультурного розвитку. 
Теорія Виклику-і-Відповіді А. Тойнбі. 
О. Шпенглер про закономірності культурної динаміки. 

Тема. Механізми та закономірності розвитку культури
1. Ендогенні джерела та чинники культурної динаміки 
2. Взаємодія культур як рушійна сила їхнього розвитку 
3. Механізм культурної динаміки та типи культурних змін
4. Особливості культурної динаміки в сучасну епоху
Література
Динамика культуры: теоретико-методологические аспекты. – М., 1989. 
Каиров В. Традиции и исторический процесс. – М., 1994. 
Карнаух В. Волны цивилизации. – СПб, 1998. 
Маркарян Э. Науки о культуре и императивы эпохи. – М., 2000. 
Моисеев Н. Судьба цивилизации. Путь разума. – М., 2000. 
Тавризян Г. О. Шпенглер, Й. Хейзинга: две концепции кризиса культуры. – М., 1989.   
Хантингтон С. Столкновение цивилизаций. – М., 2003.
Реферати
Особливості культурної динаміки в сучасну епоху 
Соціальні чинники культурної динаміки
Модернізаційні процеси в сучасній українській культурі 

Тема. Культура і цивілізація
1. Еволюціоністське розуміння цивілізації 
2. Тлумачення цивілізації як культурно-історичної спільності 
3. Соціокульурний аспект глобалізації
Література
Аникеева Е., Семушкин А. Диалог цивилизаций: Восток–Запад // Вопросы философии. – 1999. – № 2. 
Библер В. Цивилизация и культура. – М., 1993. 
Бжезінський З. Велика шахівниця. Америка: її провідна роль та геостратегічні імперативи // Всесвіт. – 1992. – № 2. 
Джеджора О. Історія Європейської цивілізації. – Ч.І. – Львів, 1999. 
Людина і культура в умовах глобалізації. Зб. наук. статей. – К., 2003. 
Сравнительное изучение цивилизаций. – М., 1999. 
Степин В. Эпоха перемен и сценарии будущего. –  М., 1996. 
Удовик С. Глобализация: семиотические подходы. – М.-К., 2002. 
Хантингтон С. Столкновение цивилизаций. – М., 2003.
Реферати
Концепція цивілізації Е. Тайлора (за працею “Первісна культура”)
Поняття цивілізації у культурологічній концепції М. Бердяєва
С. Хантінгтон про перспективи зіткнення цивілізацій

Тематика контрольних робіт
Контрольна робота 1
Варіант 1
1.Принципи та методи культурології
2.Сигніфікативна функція культури
Варіант 2
1.Структура культурології
2.Адаптивна функція культури
Варіант 3
1.Поняття артефакту
2.Регулятивно-нормативна функція культури
Варіант 4
1.Повсякденна та спеціалізована культура.
2.Інтеграційна функція культури
Контрольна робота 2
Варіант 1
1.Поняття субкультури
2.Форми взаємодії культур у механізмі культурної динаміки.
Варіант 2
1.Елітарна культура
2.Типи культурних змін
Варіант 3
1.Етнічна культура та її визначальні ознаки
2.Культура і цивілізація: сучасні концепції тлумачення взаємозв’язку 
Варіант 4
1.Поняття національної культури в сучасній культурології
2.Традиція та інновація як механізми культурної динаміки

Підсумкова форма контролю
Підсумковою формою контролю з курсу “Основи культурології” є іспит. Іспит  проводиться у формі тесту і містить 25 питань, кожне з яких оцінюється в 2 бали. Максимальна кількість балів за тестове завдання – 50. Тестові завдання складаються на основі контрольних питань до курсу.

Контрольні питання до курсу
1.	Історичний розвиток уявлень про культуру та становлення  культурології як науки. 
2.	Предмет культурології. 
3.	Структура культурології. 
4.	Методи культурології. 
5.	Сучасні підходи до визначення культури. 
6.	Культура і природа. 
7.	Діяльнісна основа культури. 
8.	Культура і суспільство. 
9.	Людина і культура.
10.	 Поняття артефакту. 
11.	 Повсякденна культура. 
12.	 Сфера пізнання та відображення світу в спеціалізованій культурі.
13.	 Сфера соціальної організації та регуляції у спеціалізованій культурі.
14.	 Сфера накопичення та трансляції культурних досягнень у спеціалізованій культурі. 
15.	 Адаптивна функція культури. 
16.	 Інтегративна функція культури.
17.	 Комунікативна функція культури. 
18.	 Сигніфікативна функція культури. 
19.	 Соціалізуюча функція культури. 
20.	 Регулятивно-нормативна функція культури. 
21.	 Ціннісно-орієнтаційна функція культури. 
22.	 Поняття субкультури. 
23.	 Види субкультур.
24.	 Субкультура та контркультура. 
25.	 Молодіжна субкультура. 
26.	 Студентська субкультура як різновид молодіжної субкультури. 
27.	 Елітарна культура. 
28.	 Масова культура. 
29.	 Етнічна культура. 
30.	 Національна культура. 
31.	 Поняття світової культури. 
32.	 Головні концепції закономірностей розвитку культури. 
33.	 Аполлонічні та діонісійські основи як чинник культурної динаміки.
34.	 Взаємодія традиції та інновації в історичному розвиткові культури.
35.	 Рівні та механізм взаємодії культур. 
36.	 Поліморфізм культурної динаміки та типи культурних змін. 
37.	 Модернізація як провідна тенденція розвитку сучасної культури. 
38.	 Виникнення поняття “цивілізація” та його історична еволюція. 
39.	 Концепція цивілізації як вищого етапу розвитку культури.
40.	 Концепція цивілізації як вияву занепаду культури. 
41.	 Тлумачення цивілізації як культурно-історичної спільності. 
42.	 Соціокультурний аспект глобалізації. 
43. Принципи типологізації культури.
44. Регіональна типологія культури.
45. Історична типологія культури.

Опис навчальної дисципліни
(Витяг з робочої програми  навчальної дисципліни
“Історія світової культури”)
Найменування показників 	Галузь знань, напрям підготовки, освітньо-кваліфікаційний рівень	Характеристика навчальної дисципліни	
		денна форма навчання		
Кількість кредитів,  – 8	Галузь знань
0201 культура
(шифр, назва)	Нормативна
	
Модулів – 4	Напрям
6.020101 культурологія
(шифр, назва)	Рік підготовки:	
Змістових модулів – 4	Спеціальність (професійне спрямування)
Культурологія	1-й		
		Семестр	
Загальна кількість годин – 420		1-2-й		
		Лекції	
Тижневих годин для денної форми навчання:
аудиторних – 4
самостійної роботи студента – 8	Освітньо-кваліфікаційний рівень:
Бакалавр	 70 год.	 	
		Практичні, семінарські	
		70 год.	 год.	

		Самостійна робота	
		280 год.	 год.	
		ІНДЗ: 	
		Вид контролю: іспит	

Примітка.
Співвідношення кількості годин аудиторних занять до самостійної і індивідуальної роботи становить:
для денної форми навчання – 1:2

Мета та завдання навчальної дисципліни
Мета: вивчити та проаналізувати історичні закономірності культурно-історичних епох
Завдання: розглянути та проаналізувати культурно-історичні епохи, з’ясувати їх особливості та спільні закономірності розвитку, спрогнозувати тенденції подальшого культурного розвитку.
В результаті вивчення даного курсу студент повинен знати: основні культурологічні поняття історії світової культури, особливості кожної культурно-історичної епохи, їх спільні та відмінні риси, основні здобутки історії культури кожної культурно-історичної епохи;
вміти: аналізувати особливості культурно-історичних епох, проводити компаративний аналіз різних епох, проводити паралелі культурного розвитку окремих історичних епох зі сьогоденням, прогнозувати тенденції подальшого культурного розвитку з урахування історично-культурних закономірностей.
Міжпредметні зв’язки
Дисципліна “Історія світової культури” читається на першому курсі культурологічного відділення, отож закладає підвалини ґрунтовних знань у галузі культурології. Дисципліна пов’язана з такими предметами, які вивчають студенти культурологічного відділення: “Всесвітня історія”, “Історія української культури”, “Історія світової літератури”, “Історія мистецтва”, “Історія філософії”, “Історія релігії”, “Етика”, “Естетика”, “Регіональна типологія культури”, “Міфологія”, “Філософія культури”, “Морфологія культури” та ін.
Курс	Предмет	Тема	Предмет	Тема	
І	«Історія світової культури»	1. Предмет та завдання курсу «Історія світової культури»	«Культурологія. Вступ до спеціальності»	2. Сутність культури
7-8. Динаміка розвитку культури
9. Культура і цивілізація	
			«Історія української культури»	1. Феномен та витоки української культури.	
ІІ			«Регіональна типологія культури»	1.Теоретико-методологічні засади курсу «Регіональна типологія культури»
3.Регіональна морфологія світової культури	
			«Морфологія культури»	3.Культура як феномен. Типологія культури.
7.Часові форми буття культури	

ІІІ			
«Філософія культури»	1.(Част. ІV) Методологічні принципи вивчення історії культури
2. (Част. ІV) Закономірності історичного розвитку культури	
І	„Історія світової культури”	2. Первісна культурно-історична епоха	„Історія української культури”	1. Феномен та витоки української культури	
ІІ			„Релігієзнавство”	2. Походження та ранні форми релігії	
І	„Історія світової культури”	3. Стародавній Схід як культурно-історична епоха			
ІІ			„Регіональна типологія культури”	3. Регіональна морфологія культури	
ІІІ			„Історія релігії”	2.Релігійні традиції Стародавнього Єгипту та Межиріччя
3.Релігійні вчення Стародавніх Індії та Китаю	
І	„Історія світової культури”	4. Історія культури Стародавнього Єгипту 			
ІІІ			„Історія релігії”	2.Релігійні традиції Стародавнього Єгипту та Межиріччя
	
І	„Історія світової культури”	5. Розвиток культури Месопотамії			
ІІІ			„Історія релігії”	2.Релігійні традиції Стародавнього Єгипту та Межиріччя
	
І	„Історія світової культури”	6. Особливості культури Східного Середземномор’я			
ІІІ			„Історія релігії”	10. Релігійне вчення та етапи розвитку іудаїзму	
ІV			„Біблієзнавство”	2.Соціально-історичний та філософсько-світоглядний контекст формування Біблійних текстів
3.Склад та структура Біблії: канон тарого Завіту	
І	„Історія світової культури”	7. Етапи становлення та розвитку культури Стародавнього Ірану			
ІІІ			„Історія релігії”	8. Іранські релігійні вчення	
І	„Історія світової культури”	8. Типові риси культури Стародавньої Індії			
ІІ			„Регіональна типологія культури”	6. Індійський культурний регіон	
ІІІ			„Історія релігії”	7. Індійські релігійні вчення	
І	„Історія світової культури”	9. Історична своєрідність культури Стародавнього Китаю			
ІІ			„Регіональна типологія культури”	5.1. Далекосхідний культурний регіон; китайський компонент	
ІІІ			„Історія релігії”	5.Конфуціанство як релігійно-філософська система
6. Релегійне вчення даосизму	
І	„Історія світової культури”	10. Формування та особливості культурного розвиткуДавньої Америки			
ІІ			„Регіональна типологія культури”	9. Латиноамериканський культурний регіон	
І	„Історія світової культури”	11. Античність як культурно-історична епоха			
ІІ			„Історія культурології”	1.2.Розуміння культури в добу античності	
І	„Історія світової культури”	12. Історія культури Стародавньої Греції			
ІІ			„Міфологія”	Част.ІІІ. 1. Антична міфологія як основа європейської науки та культури	
ІІІ			„Історія релігії”	4. Релігійні вчення греко-римського світу	
І	„Історія світової культури”	13. Розвиток культури Стародавнього Риму			
ІІ			„Міфологія”	Част.ІІІ. 1. Антична міфологія як основа європейської науки та культури	
ІІІ			„Історія релігії”	4. Релігійні вчення греко-римського світу	
І	„Історія світової культури”	14. Середньовіччя як культурно-істоична епоха			
ІІ			„Регіональна типологія культури”	4.1. Європейсько-північноамериканський культурний регіон: європейська специфіка	
І	„Історія світової культури”	15. Історія культури західноєвропейського Середньовіччя			
ІІ			„Міфологія”	Част. ІІІ. 2. Міфологічність західноєвропейської середньовічної культури 	
ІІ			„Історія культурології”	1.3. Особливості культурологічних уявлень в епоху Середньовіччята в добу Відродження	
ІІІ			„Історія релігії”	12. Історія християнства та його конфесійних різновидів	
І	„Історія світової культури”	16. Історія культури Візантії 	„Історія української культури”	2. Середньовічна українська культура	
ІІІ			„Історія релігії”	12. Історія християнства та його конфесійних різновидів	
І	„Історія світової культури”	17. Історія середньовічної культури арабського Сходу			
ІІ			„Регіональна типологія культури”	7. Арабо-мусульманський культурний регіон	
ІІІ			„Історія релігії”	13. Релігійна доктрина та традиції ісламу	
І	„Історія світової культури”	18. Розвиток середньовічної культури Індії та Далекого Сходу			
ІІІ			„Регіональна типологія культури”	6. Індійський культурний регіон
5.1. Далекосхідний культурний регіон; китайський компонент
5.2. Далекосхідний культурний регіон; японський складник	
І	„Історія світової культури”	19. Ренесанс як культурно-історична епоха			
ІІІ
			„Історія культурології”	1.3. Особливості культурологічних уявлень в епоху Середньовіччята в добу Відродження	
І	„Історія світової культури”	20. Історія культури італійського Ренесансу	„Історія української культури”	3. Український Ренесанс	
ІІІ			„Історія культурології”	1.3. Особливості культурологічних уявлень в епоху Середньовіччята в добу Відродження	
І	„Історія світової культури”	21. Головні тенденції історії культури Північного Відродження	„Історія української культури”	3. Український Ренесанс	
ІІІ			„Історія культурології”	1.3. Особливості культурологічних уявлень в епоху Середньовіччята в добу Відродження	
І	„Історія світової культури”	22. Реформація в культурі Європи			
ІІІ			„Історія релігії”	12. Історія християнства та його конфесійних різновидів	
ІV			„Філософія релігії”	5. Філософська теологія в системі конфесійного релігієзнавства	
І	„Історія світової культури”	23. Новий час як культуно-історична епоха			
ІІІ			„Історія культурології”	1.4. Культурологічні ідеї в творчій спадщині мислителів-раціоналістів ХVІІ ст.
1.5. Основні риси і проблематики культурологічної думки доби Просвітництва 	
І	„Історія світової культури”	24. Художні напрями ХVІІ ст. 			
ІV			„Естетика”	5. Естетика відродження та Нового часу	
І	„Історія світової культури”	25. Особливості розвитку культури доби Просвітництва			
ІІІ			„Історія культурології”	1.5. Основні риси і проблематики культурологічної думки доби Просвітництва	
ІV			„Естетика”	6. Естетика Нового часу	
І	„Історія світової культури”	26. Історія культури ХІХ ст. 			
ІІІ			„Історія культурології”	1.6. Проблеми культури в німецькій класичній філософії
1.7. Культурологічна думка ХІХ-поч.ХХ ст. 	
ІV			„Естетика”	7. Розвиток естетичної думки в ХІХ ст. 	
І	„Історія світової культури”	27. Мистецькі напрями ХІХ ст. 	„Історія української культури”	5. Формування модерної української культури	
ІV				„Естетика”	
І	„Історія світової культури”	28. Новітня культурно-історична епоха	„Історія української культури”	5. Формування модерної української культури	
І			„Сучасна українська культура”	3. Культура західноукраїнських земель в міжвоєнний період
4. Радянська українська культура	
ІІІ			„Феномен масової культури”	3. Загальна характеристика масової культури	
І	„Історія світової культури”	29. Модернізм як культурний феномен	„Історія української культури”	5. Формування модерної української культури	
ІV			„Естетика”	7. Естетика модернізму	
І	„Історія світової культури”	30. Історія культури доби постмодернізму			
ІІІ			„Феномен масової культури”	9. Самовідчуття масової культури поч. ХХІ ст. 	
ІV			„Естетика”	9. Естетичний вимір постмодерної доби	
V			„Формування нової соціокультурної реальності в Україні”	2. Україна і постмодерна сучасність	
І	„Історія світової культури”	31. Головні тенденції сучасної кульутри народів світу	„Культурологія. Вступ до спеціальності”	9. Культура і цивілізація	
ІІІ			„Історія релігії”	14. Новітні релігійні течії та рухи”	
ІІІ			„Соціальна культурологія”	2. Соціокультурні характеристики індустріального іпостіндустріального суспільства	

Програма навчальної дисципліни (тематика лекційних і семінарських занять)
Тема лекційного заняття	Тема семінарського заняття	Кількість годин	
		Лекцій	Семінар-ських занять	Самостійної роботи студентів	
1. Предмет та завдання курсу «Історія світової культури»	1. Поняття та історична типологія культури	2	2	
8	
2. Первісна культурно-історична епоха	2. Первісна культурно-історична епоха	2	2	8	
3.Стародавній Схід як культурно-історична епоха	3. Старосхідна культурно-історична епоха	2	2	
8	
4. Історія культури Стародавнього Єгипту	4. Стародавній Єгипет як культурно-історичний феномен	2	2	
8	
5. Розвиток культури Месопотамії	5. Історична своєрідність культури Месопотамії	2	2	8	
6. Особливості культури Східного Середземномор’я	6.Історія культури Східного Середземномор’я	2	2	
8	
7. Етапи становлення та розвитку культури Стародавнього Ірану	7. Важливі етапи розвитку давньоіранської культури	2	2	
8	
8. Типові риси історії культури Стародавньої Індії	8. Головні віхи розвитку культури Стародавньої індії	2	2	
8	
9. Історична своєрідність культури Стародавнього Китаю	9. Культурно-історичний феномен Стародавнього Китаю	2	2	
8	
10. Формування та особливості культурного розвитку Давньої Америки	10. Історія культури доколумбової Америки	2	2	
8	
11. Античність як культурно-історична епоха	11. Античність як культурно-історична епоха	2	2	8	
12. Історія культури Стародавньої Греції	12. Культура Стародавньої Греції	4	4	16	
13. Розвиток культури Стародавнього Риму	13. Історія культури Стародавнього Риму	2	2	8	
14.Середньовіччя як культурно-історична епоха	14. Середньовіччя як культурно-історична епоха	2	2	
8	
15. Історія культури західноєвропейського Середньовіччя	15. Історична своєрідність культури західноєвропейського Середньовіччя	4	4	

16	
16. Особливості історії культури Візантії	16. Культура Візантії: особливості розвитку та історичне значення	2	2	
8	
17. Історія середньовічної культури арабського Сходу	17. Арабо-мусульманська культура середньовічного періоду	2	2	
8	
18. Розвиток середньовічної культури Індії та Далекого сходу	18. Історія середньовічної культури народів Азії та Африки	2	2	
8	
19. Ренесанс як культурно-історична епоха	19. Культурно-історична епоха Ренесансу	2	2	
8	
20. Історія культури італійського ренесансу	20. Головні періоди та досягнення культури італійського Ренесансу	4	4	
16	
21. Головні тенденції історії культури Північного Відродження	21. Особливості історії культури Північного Ренесансу 	2	2	
8	
22. Реформація в культурі Європи	22. Реформація: ідейні витоки, представники, значення	2	2	
8	
23. Новий час як культурно-історична епоха	23. Новочасна культурно-історична епоха	2	2	
8	
24. Художні напрями ХVІІ століття	24. Доба бароко та класицизму	2	2	8	
25. Особливості розвитку культури доби Просвітництва	25. Історія культури доби Просвітництва	2	2	
8	
26. Історія культури ХІХ століття	26. Особливості культурного життя у ХІХ столітті	2	2	
8	
27. Мистецькі напрями ХІХ століття	27. Розвиток художньої культури ХІХ століття	4	4	16	
28. Новітня культурно-історична епоха	28. Новітній час як культурно-історична епоха	2	2	
8	
29. Модернізм як культурний феномен	29. Модернізм в історії світової культури	2	2	8	
30. Історія культури доби постмодернізму	30. Постмодернізм в історії світової культури	2	2	8	
31. Головні тенденції сучасної культури народів світу	31. Особливості сучасної культури народів світу	2	2	8	
Разом:	70	70	280	
Змістовий модуль 1. Первісна та старосхідна культурно-історична епохи
Тема. Первісна культурно-історична епоха
Тема. Стародавній Схід як культурно-історична епоха
Тема. Історія культури Стародавнього Єгипту
Тема. Розвиток культури Месопотамії
Тема. Особливості культури Східного Середземномор’я
Тема. Етапи становлення та розвитку культури Стародавнього Ірану
Тема. Типові риси історії культури Стародавньої Індії
Тема. Історична своєрідність культури Стародавнього Китаю
Тема . Формування та особливості культурного розвитку Давньої Америки

Змістовий модуль 2. Антична та середньовічна культурно-історичні епохи
Тема . Античність як культурно-історична епоха
Тема. Історія культури Стародавньої Греції
Тема. Розвиток культури Стародавнього Риму
Тема. Середньовіччя як культурно-історична епоха
Тема. Історія культури західноєвропейського Середньовіччя
Тема. Особливості історії культури Візантії

Змістовий модуль 3. Ренесанс як культурно-історична епоха
Тема. Ренесанс як культурно-історична епоха
Тема. Історія культури італійського ренесансу
Тема. Головні тенденції історії культури Північного Відродження

Змістовий модуль 4. Новочасна та Новітня культурно-історична епоха
Тема. Новий час як культурно-історична епоха
Тема. Художні напрями ХVІІ ст. 
Тема. Особливості розвитку культури доби Просвітництва
Тема. Історія культури ХІХ століття
Тема. Мистецькі напрями ХІХ століття 
Тема. Новітня культурно-історична епоха
Тема. Модернізм як культурний феномен
Тема. Історія культури доби постмодернізму

Тематичний план модульного контролю з дисципліни «Історія світової культури»
№ п/п
МК	Семестр	Тиждень	Тема	
1	І	10-й	Первісна та старосхідна культурно-історична епохи	
2	І	17-й	Антична та середньовічна культурно-історичні епохи	
3	ІІ	6-й	Ренасанс як культурно-історична епоха	
4	ІІ	15-й	Новочасна та Новітня культурно-історична епоха	

Структура навчальної дисципліни
Назви змістових модулів і тем	Кількість годин	
	Денна форма	Заочна форма	
	Усього 	У тому числі	Усього 	у тому числі	
		Л	П	Лаб	інд	Ср		л	П	Лаб	інд	Ср	
1	2	3	4	5	6	7	8	9	10	11	12	13	
Модуль 	
Змістовий модуль 1. Первісна та старосхідна культурно-історична епохи.	
Тема 2. Первісна культурно-історична епоха.		2	2			8							
Тема 3. Стародавній Схід як культурно-історична епоха		2	2			8							
Тема 4. Історія культури Стародавнього Єгипту		2	2			8							
Тема 5. Розвиток культури Месопотамії		2	2			8							
Тема 6. Особливості культури Східного Середземномор’я		2	2			8							
Тема 7. Етапи становлення та розвитку культури Стародавнього Ірану		2	2			8							
Тема 8. Типові риси історії культури Стародавньої Індії		2	2			8							
Тема 9. Історична своєрідність культури Стародавнього Китаю		2	2			8							
Тема 10. Формування та особливості культурного розвитку Давньої Америки		2	2			8							
Разом – зм. Модуль1		18	18			72							
Змістовий модуль 2. Антична та середньовічна культурно-історичні епохи.	
Тема 11. Античність як культурно-історична епоха.		2	2			8							
Тема 12. Історія культури Стародавньої Греції		4	4			16							
Тема 13. Розвиток культури Стародавнього Риму		2	2			8							
Тема 14. Середньовіччя як культурно-історична епоха		2	2			8							
Тема 15. Історія культури західноєвропейського Середньовіччя		4	4			16							
Тема 16. Особливості історії культури Візантії		2	2			8							
Разом – зм. Модуль 2		16	16			64							
Змістовий модуль 3. Ренесанс як культурно-історична епоха.	
Тема 19. Ренесанс як культурно-історична епоха		2	2			8							
Тема 20. Історія культури італійського ренесансу		4	4			16							
Тема 21. Головні тенденції історії культури Північного Відродження		2	2			8							
Разом – зм. Модуль 3		8	8			32							
Змістовий модуль 4. Новочасна та Новітня культурно-історична епоха	
Тема 23. Новий час як культурно-історична епоха		2	2			8							
Тема 24. Художні напрями ХVІІ століття		2	2			8							
Тема 25. Особливості розвитку культури доби Просвітництва		2	2			8							
Тема 26. Історія культури ХІХ століття		2	2			8							
Тема 27. Мистецькі напрями ХІХ століття		4	4			8							
Тема 28. Новітня культурно-історична епоха		2	2			8							
Тема 29. Модернізм як культурний феномен		2	2			8							
Тема 30. Історія культури доби постмодернізму		2	2			8							
Разом – зм. модуль 4		18	18			72							
Усього годин 		
60	
60			
240							

Теми семінарських занять
 
1. Поняття та історична типологія культури	2	
2. Первісна культурно-історична епоха	2	
3. Старосхідна культурно-історична епоха	2	
4. Стародавній Єгипет як культурно-історичний феномен	2	
5. Історична своєрідність культури Месопотамії	2	
6.Історія культури Східного Середземномор’я	2	
7. Важливі етапи розвитку давньоіранської культури	2	
8. Головні віхи розвитку культури Стародавньої індії	2	
9. Культурно-історичний феномен Стародавнього Китаю	2	
10. Історія культури доколумбової Америки	2	
11. Античність як культурно-історична епоха	2	
12. Культура Стародавньої Греції	4	
13. Історія культури Стародавнього Риму	2	
14. Середньовіччя як культурно-історична епоха	2	
15. Історична своєрідність культури західноєвропейського Середньовіччя	4	
16. Культура Візантії: особливості розвитку та історичне значення	2	
17. Арабо-мусульманська культура середньовічного періоду	2	
18. Історія середньовічної культури народів Азії та Африки	2	
19. Культурно-історична епоха Ренесансу	2	
20. Головні періоди та досягнення культури італійського Ренесансу	4	
21. Особливості історії культури Північного Ренесансу 	2	
22. Реформація: ідейні витоки, представники, значення	2	
23. Новочасна культурно-історична епоха	2	
24. Доба бароко та класицизму	2	
25. Історія культури доби Просвітництва	2	
26. Особливості культурного життя у ХІХ столітті	2	
27. Розвиток художньої культури ХІХ століття	4	
28. Новітній час як культурно-історична епоха	2	
29. Модернізм в історії світової культури	2	
30. Постмодернізм в історії світової культури	2	
31. Особливості сучасної культури народів світу	2	
Усього	70	

Теми для самостійної роботи
1. Поняття та історична типологія культури	8	
2. Первісна культурно-історична епоха	8	
3. Старосхідна культурно-історична епоха	8	
4. Стародавній Єгипет як культурно-історичний феномен	8	
5. Історична своєрідність культури Месопотамії	8	
6.Історія культури Східного Середземномор’я	8	
7. Важливі етапи розвитку давньоіранської культури	8	
8. Головні віхи розвитку культури Стародавньої індії	8	
9. Культурно-історичний феномен Стародавнього Китаю	8	
10. Історія культури доколумбової Америки	8	
11. Античність як культурно-історична епоха	8	
12. Культура Стародавньої Греції	16	
13. Історія культури Стародавнього Риму	8	
14. Середньовіччя як культурно-історична епоха	8	
15. Історична своєрідність культури західноєвропейського Середньовіччя	16	
16. Культура Візантії: особливості розвитку та історичне значення	8	
17. Арабо-мусульманська культура середньовічного періоду	8	
18. Історія середньовічної культури народів Азії та Африки	8	
19. Культурно-історична епоха Ренесансу	8	
20. Головні періоди та досягнення культури італійського Ренесансу	16	
21. Особливості історії культури Північного Ренесансу 	8	
22. Реформація: ідейні витоки, представники, значення	8	
23. Новочасна культурно-історична епоха	8	
24. Доба бароко та класицизму	8	
25. Історія культури доби Просвітництва	8	
26. Особливості культурного життя у ХІХ столітті	8	
27. Розвиток художньої культури ХІХ століття	16	
28. Новітній час як культурно-історична епоха	8	
29. Модернізм в історії світової культури	8	
30. Постмодернізм в історії світової культури	8	
31. Особливості сучасної культури народів світу	8	
Усього	280	

Тема. Поняття та історична типологія культури
1. Культура як ціннісний феномен. Поняття світової культури.
2. Історична типологія культури та її критерії. 
3. Проблема періодизації культури. Поняття культурно-історичної епохи.
4. Завдання курсу “Історія світової культури”. 
Тематика наукових есе
Культура як система духовних цінностей.
Взаємозв’язок традиції і новації в культурі. 
Феномен світової культури.
Формаційний підхід до типології культури.
Цивілізаційний підхід до історичної типології культури.
Концепція історії культури П. Куусі. 
Технологічна концепція типології культури ( Арон, Тоффлер). 
Пасіонарний підхід до вивчення історії культури Л. Гумільова.  
Есхатологічний підхід до вивчення історії культури.
Питання для самостійної роботи
1. У чому полягає актуальність вивчення історії світової культури?
2. Яка відмінність між основними типами дефініцій культури (описовими, історичними, нормативними, психологічними, структурними, генетичними)?
3. Виділити структурні елементи культури.
4. У чому полягає аксіологічний підхід до культури?
5. Пояснити поняття „духовна цілісність світової культури”.
6. Як ви розумієте вислів: „Смисл культури у боротьбі вічності з часом”?
7. У чому особливість діахронного і синхронного підходів до типології культури?
8. Які є підходи до періодизації культури?
9. Які вам відомі концепції історії культури?
Список літератури
Історія світової культури. Культурні регіони: Навч. посібник / Кер. авт. колективу Л. Левчук. – К., 1997. (кабінет мистецтвознавства, далі к.м.)
Культурология. ХХ век. Словарь. – СПб., 1997. (к.м.)
Петров М. Язык, знак, культура. – М., 1991. (к.м.)
Розанов В. Религия. Философия. Культура. – М., 1992. (к.м.)
Романов В. Историческое развитие культуры. Проблемы типологии. – М., 1991. (к.м.)
Основы исторической типологии культуры. – М., 1991.
Мамонтов С. Основы культурологи. – М., 2001.
Тойнбі А. Дослідження історії. – К., 1995.
Бердяев Н. Смысл истории. – М., 1990.
Гумилев Л. Этносфера: история людей и история природы. – М., 1993.
Кууси П. Этот человеческий мир. – М., 1988.
Тейяр де Шарден П. Феномен человека. – М., 1987.
Шпенглер О. Закат Европы. – М., 1992. 

Тема. Первісна культурно-історична епоха
1. Історично-археологічна періодизація первісної культури. Поняття археологічної культури.
2. Особливості первісної культурно-історичної епохи.
3. Проблема антропосоціогенезу.
4. Культурогенез: матеріальна культура, мова, мистецтво, релігійні вірування. 
Тематика наукових есе
Проблема расогенезу.
Виникнення мови. Теорії глотогенезу.
Характеристика мовних сімей людства.
„Венери палеоліту” –  символ родючості, народження нового.
„Сікстинські капели палеоліту” (Альтаміра, Ляско).
Обряд ініціації та його роль у первісній культурі.
Світове дерево як символ єдності світу.
Мегаліти як таємничі пам’ятки первісної культури.
Атлантида: гіпотези існування протоцивілізації.
Питання для самостійної роботи
1. Поясніть поняття первісний синкретизм, однорідність та сапієнтність.
2. Які ви знаєте теорії походження людини?
3. У чому полягає питання критеріїв людини?
4. Яка головна соціальна інновація відбулася у пізньому палеоліті?
5. Поясніть думку Дмітрієвої про парадокс первісного мистецтва, у якому ставлення до людини тваринне, а ставлення до звіра людяне.
6. У чому полягає анімалізм первісного мистецтва?
7. Як первісні вірування вплинули на розвиток культури?
8. Які ви знаєте теорії глотогенезу?
9. У чому суть неолітичної революції?
10. Які існують припущення про призначення мегалітів?
Список літератури
Тайлор Э. Первобытная культура. – М., 1989. (к.м.)
Фрезер Дж. Золотая ветвь. Исследование магии и религии. – М., 1986. (к.м.)
Ранние формы искусства. Сборник статей / Сост. С. Неклюдов. – М., 1972. (к.м.)
Алексеев В. Становление человечества. – М., 1984. (к.м.) 
Брей У., Трамп Д. Археологический словарь. – М., 1990.
Першиц А., Монгайт А., Алексеев В. История первобытного общества. – М., 1982.
Чмихов М. Давня культура. – К., 1994.
Грант В. Эволюционный процесс. – М., 1991.
Токарев С. Ранние формы религии. – М., 1990.
Головин Б. Введение в языкознание. – М., 1988.
Мид М. Культура и мир детства. – М., 1988.
Кууси П. Этот человеческий мир. – М., 1988.
Малина Я., Малинова Р. Великие загадки Земли. – М., 1993. 

Тема. Старосхідна культурно-історична епоха
1. Стародавній Схід як культурологічне поняття.
2. Концепції історії культури Стародавнього Сходу. Періодизація старосхідних культур.
3. Особливості Стародавнього Сходу як культурно-історичної епохи.
Тематика наукових есе
“Захід є Захід, Схід є Схід, не зустрітись їм ніколи”.
Старосхідні цивілізації – не згаслі світи, а частина сучасної культури.
Традиційність і життєздатність культури Стародавнього Сходу.
Екологічна свідомість як культурна домінанта Стародавнього Сходу.
Феномен „східного типу мислення”.
Формаційний та цивілізаційний підходи до історії культури Стародавнього Сходу.
Питання для самостійної роботи:
1. Розкрийте зміст поняття „річкові цивілізації”.
2. Які аргументи використовують прихильники географічного детермінізму у вивченні культури Стародавнього Сходу?
3. У чому виявляється традиційність старосхідної культури?
4. Яке ставлення до природи у „людини Сходу” і „людини Заходу”? 
5. Який основний чинник є визначальним у формаційному підході до осмислення культури Стародавнього Сходу?
6. У чому специфіка цивілізаційної концепції орієнтології?
7. Що означає синкретизм старосхідного світогляду?
8. Яка роль релігійного чинника в культурному бутті Стародавнього Сходу?
9. Порівняйте характерні риси східної і західної ментальності.
Список літератури
Історія світової культури. Культурні регіони: Навч. посібник / Кер. авт. колективу Л. Левчук. – К., 1997. (к.м.)
Крижанівський О. Історія Стародавнього Сходу. – К., 2002.
Древние цивилизации. – М., 1989.
Художня культура світу: Арабо-мусульманський культурний регіон. Африканський культурний регіон. Індійський культурний регіон. Далеко-східний культурний регіон. Латиноамериканський культурний регіон. Північноамериканський культурний регіон / За ред. Н. Миропольської, Е. Бєлкіної, Л. Масол та ін. – К., 2003.
Конрад Н. Запад и Восток. – М., 1972.
Уманцев Ф. Искусство Древнего мира. – К., 1996.
Хэнкок Г. Следы богов: В поисках истоков древних цивилизаций. – М., 1997. 
Вайнтруб И. Священные лики цивилизаций. – К., 2001.
Тема. Стародавній Єгипет як культурно-історичний феномен
1. Джерельна база єгиптології. Головні віхи історії Стародавнього Єгипту.
2. Періодизація та особливості історії культури Стародавнього Єгипту.
3. Давньоєгипетська релігія та міфологія.
4. Наукові знання, розвиток техніки та архітектурне будівництво.
5. Писемність, література та образотворче мистецтво у Стародавньому Єгипті.
Тематика наукових есе
Ж. Ф. Шампольйон – „батько єгиптології”.
Гробниця Тутанхамона – „відкриття ХХ століття”.
Феномен єгипетських пірамід.
Таємниця сфінкса.
Особливості давньоєгипетського пантеону.
Культ мертвих і його місце в культурі Стародавнього Єгипту.
Скульптурний портрет Нефертіті.
Хатшепсут – жінка-фараон.
Давньоєгипетська медицина і мистецтво муміфікації.
Питання для самостійної роботи
1. Які основні джерела історії культури Стародавнього Єгипту?
2. Хто такий Ж. Ф. Шампольйон?
3. Як ви розумієте слова Г. Картера після відкриття гробниці Тутанхамона: “Насправді тридцять три століття – це всього лише вчора і завтра”?
4. Що було основою економічного життя і важливим стимулом культурного поступу Стародавнього Єгипту?
5. Як ви розумієте поняття “сакралізація деспота”?
6. Особливості давньоєгипетських зооморфних культів. 
7. Які існують наукові пояснення феномену пірамід?
8. Яке історичне значення міфу про суд Осіріса над померлими?
9. Яку релігійну реформу здійснив Аменхотеп ІV?

Список літератури
Искусство Древнего Египта. – М., 1972. (к.м.)
Матье М. Искусство Древнего Египта. – М., 1970. (к.м.)
Крижанівський О. Історія Стародавнього Сходу. – К., 2002.
Целлар К. Архитектура страны фараонов. – М., 1990.
Египетская „Книга мертвых” // Наука и религия. – 1990. – № 1-12.
Бадж У. Египетская религия. Египетская магия. –  М.,1996.
Богословский Е. Древнеегипетские мастера. – М.,1983.
Бьювел Р., Джилберт Э. Секреты пирамид. – М.,1996.
Жак К. Нефертити и Эхнатон. – М., 1999.
Картер Г. Гробница Тутанхамона. – М., 1959.
Кондратов А. Загадка сфинкса. – М., 1972.
Косидовский З. Когда солнце было богом. – М., 1991.
Котрелл Л. Во времена фараонов. – М.,1982.

Тема. Історична своєрідність культури Месопотамії
1. Джерельна база вивчення культури Межиріччя. Короткі відомості з історії Шумеру, Аккаду, Вавилону.
2. Періодизація та характерні риси історії культури Месопотамії.
3. Релігійно-міфологічні уявлення.
4. Писемність, наукові знання, освіта та література в Межиріччі. 
5. Архітектура та образотворче мистецтво. 
Тематика наукових есе
Клинопис – древнє письмо Месопотамії.
Релігійно-міфологічний світогляд жителів долини Тигру та Євфрату. 
Месопотамія – батьківщина бібліотечної та архівної справи. 
Кодекс законів царя Хаммурапі.
Епос про Гільгамеша – вавилонська художня перлина. 
Зіккурат як культова споруда Давнього Межиріччя.
Вавилонська вежа: легенди та історія.
Висячі сади Семираміди – друге чудо світу.
Астрологія і її значення в культурі Месопотамії.
Питання для самостійної роботи
1.Про що шумери говорили: “У неї входять із заплющеними очима, а виходять з розплющеними очима”?
2. Які Ви знаєте найдавніші бібліотеки світу?
3. Які астральні культи виникли в Межиріччі?
4.Порівняйте уявлення про потойбічне життя єгиптян і мешканців Месопотамії.
5. Яку роль відігравав бог Мардук у пантеоні Вавилонії?
6. Що являв собою зіккурат?
7.На підставі чого деякі дослідники ототожнюють зіккурат Етеменанкі з біблійною Вавилонською вежею?
8.Порівняйте єгипетський і вавилонський канон образотворчого мистецтва.
Список літератури
Проблемы интерпретации памятников культуры Востока. Сб. статей. – М., 1991. (к.м.)
Крижанівський О. Історія Стародавнього Сходу. – К., 2002.
На ріках вавілонських. З найдавнішої літератури Шумеру, Вавілону, Палестини. – К., 1991.
Дандамаев М. Вавилонские писцы. – М., 1983.
Клочков И. Духовная культура Вавилонии. Человек, судьба, время. – М., 1983.
Крамер С. История начинается в Шумере. – М., 1991.
Оппенхейм А. Древняя Месопотамия. Портрет погибшей цивилизации. – М., 1990.
Белявский В. Вавилон легендарный и Вавилон исторический. – М., 1971.
Замаровський В. Спочатку був Шумер. – К., 1983.
Кленгель-Брандт Э. Вавилонская башня: легенды и история. – М., 1991.
Кьера Э. Они писали на глине. Рассказывают вавилонские таблички. – М., 1984.
Вайнтруб И. Священные лики цивилизаций. – К., 2001.

Тема. Історія культури Східного Середземномор’я
1.Джерельна база, періодизація та особливості культури Східного Середземномор’я.
2.Культурні здобутки стародавньої Сирії та Фінікії.
3.Староєврейська культура та її всесвітньо-історичне значення.
4.Старий завіт – священна книга іудеїв. Бібліологія.
Тематика наукових есе
Алфавіт – найвидатніше досягнення фінікійців.
Карфаген – фінікійська колонія.
Таємниця фінікійського пурпуру.
Соломон – цар староєврейської держави.
Рух єврейських пророків.
Кумранські рукописи – давня редакція Біблії.
Релігійно-етичні закони Мойсея.
Єрусалим – духовна столиця іудеїв, християн, мусульман.
Питання для самостійної роботи
1. У чому полягає еклектичність сирійсько-фінікійської культури?
2. Яким головним “мистецтвом” володіли фінікійці?
3. Назвіть найбільше досягнення культури Фінікії.
4. Яка етимологія слова „”абетка”?
5. Яке “Нове місто” заснували фінікійці?
6. Які заходи царя Соломона сприяли зміцненню староєврейської держави?
7. Що сприяло етнічному самозбереженню євреїв?
8. Чи був іудаїзм першою спробою запровадити монотеїзм? 
9. Як вплинула староєврейська література в її біблійному переказі на світову художню творчість?
Список літератури:
Біблія.
Крижанівський О. Історія Стародавнього Сходу. – К., 2002.
Борзова Е. История мировой культуры. – СПб., 2002.
На ріках вавілонських. З найдавнішої літератури Шумеру, Вавілону, Палестини. – К., 1991.
Циркин Ю. Карфаген и его культура. – М., 1986.
Финикийская мифология. – СПб., 1999.
Грант М. История древнего Израиля. – М., 1998.
Рижский М. Библейские пророки и библейские пророчества. – М., 1987.
Шифман И. Ветхий завет и его мир. – М., 1987.
Вайнтруб И. Священные лики цивилизаций. – К., 2001.

Тема. Важливі етапи розвитку давньоіранської культури
1. Джерела та головні віхи історії Стародавнього Ірану.
2. Характерні риси культурного розвитку стародавнього Еламу, Мідії, Персії. 
3. Релігійно-міфологічні уявлення давніх іранців. Зороастризм.
4. Давньоіранське мистецтво. 
Тематика наукових есе
Самобутня культура Еламу.
„Країна аріїв”: загадки походження іранців та інших індоєвропейських народів.
Феномен зороастризму.
„Авеста” – священна книга зороастризму.
Торевтика – мистецтво Стародавнього Ірану.
„Імперський ахеменідський стиль” Стародавнього Ірану.
Таємниця Персеполя, столиці ахеменідського Ірану.
Питання для самостійної роботи
1. Чи можна вважати твори давньогрецьких авторів неупередженим джерелом історії Персії?
2. У чому виявляється самобутній характер релігії еламців?
3. Що ви знаєте про еламську гліптику?
4. Які реформи запровадив у перській імперії Дарій І?
5. Хто поклав край світовому пануванню держави Ахеменідів?
6. Поясніть вислів історика про падіння Перської імперії: „Схід, який втратив свою таємничість…,тепер втратив і своє значення”.
7. Чому зороастризм ще називають авестизмом, вогнепоклонством?
8. Як ви розумієте вислів: „Зороастризму притаманний яскраво виражений дуалізм, який не має аналогів у світових релігіях”?
Список літератури
Проблемы интерпретации памятников культуры Востока. Сборник статей. – М., 1991. (к.м.)
Крижанівський О. Історія Стародавнього Сходу. – К., 2002.
Бойс М. Зороастрийцы: верования и обычаи. – М., 1993.
Боровкова Л. Запад Центральной Азии во ІІ в. до н.э. – VІІ в. н.э. – М., 1989.
Грантовский Э. Иран и иранцы до Ахеменидов. – М., 1998.
Дандамаев М., Луконин В. Культура и экономика древнего Ирана. – М., 1982.
Уилбер Д. Персеполь. – М., 1977.
Хинц В. Государство Элам. – М., 1977.
Погребова Н. Иран и Закавказье в раннем железном веке. – М., 1977.

Тема. Головні віхи розвитку культури Стародавньої Індії
1. Періодизація та характерні риси староіндійської культури. Головні віхи історії.
2. Соціальний устрій індійського населення та його вплив на розвиток культури. 
3. Релігійні вірування в Стародавній Індії.
4. Писемність, освіта та наукові знання. 
5. Давньоіндійське мистецтво.

Тематика наукових есе
Хараппа і Мохенджо-Даро – центри протоіндійської культури.
Міфологія давньої Індії.
Веди – “знання” стародавніх індусів.
“Закони Ману” – релігія і право давньоіндійського суспільства.
Варни і касти та їхня роль у суспільному житті Індії.
Давньоіндійські наукові знання.
Пам’ятки давньоіндійського зодчества.
Танець в культурі Індії.
Давньоіндійська сім’я.
Йога: сутність та різновиди. 
Питання для самостійної роботи:
1. Яке походження назви “Індія” і як у назві відображено специфіку цієї країни?
2. Якими здобутками збагатила культуру людства Індська (Хараппська) цивілізація?
3. У чому полягало історичне значення індійського походу Александра Македонського?
4. Назвіть форму соціальної стратифікації індійського населення.
5. Що являє собою обряд упанаяни?
6. Як характеризує індійське суспільство традиція саті?
7.Прокоментуйте образне порівняння карми з річкою: “Життя річки підтримується тисячами струмків, що несуть водночас і чисті води, і нечистоти. Відринаючи їх чи вбираючи, річка може змінити свою майбутню карму і в майбутньому стати прозорим струмком чи смердючою канавою”.
8. Які паралелі можна провести, аналізуючи буддійський “восьмискладовий шлях спасіння”?
9. Які мистецькі здобутки пов’язують із “золотим віком Гуптів”?
Список літератури:
Крижанівський О. Історія Стародавнього Сходу. – К., 2002.
Художня культура світу: Арабо-мусульманський культурний регіон. Африканський культурний регіон. Індійський культурний регіон. Далекосхідний культурний регіон. Латиноамериканський культурний регіон. Північноамериканський культурний регіон / За ред. Н. Миропольської, Е. Бєлкіної, Л. Масол та ін. – К., 2003.
Голоси стародавньої Індії: Антологія староіндійської літератури. – К., 1982.
История и культура древней Индии: тексты. – М., 1990.
Бонгард-Левин Г. Древнеиндийская цивилизация. – М., 1993.
Бонгард-Левин Г., Ильин Г. Индия в древности. – М., 1985.
Бэшем А. Чудо, которым была Индия. – М., 1977.
Корнев В. Буддизм и его роль в общественной жизни стран Азии. – М., 1983.
Кудрявцев М. Кастовая система в Индии. – М., 1992.
Лидова Н. Драма и ритуал в древней Индии. – М., 1992.
Пандей Р. Древнеиндийские домашние обряды (обычаи). – М., 1982.

Тема. Культурно-історичний феномен Стародавнього Китаю
1. Періодизація давньокитайської культури. Найдавніші китайські держави.
2. Типові риси культури Стародавнього Китаю та ментальність населення.
3. Суспільно-політичні та релігійні вчення. Конфуціанство. Даосизм. Легізм.
4. Писемність, література та наукові знання.
5. Мистецтво Давнього Китаю.
Тематика наукових есе
Конфуцій – “Вчитель десяти тисяч поколінь”.
Китайський церемоніал та ритуал.
Старокитайська міфологія.
Давньокитайські винаходи. 
Народна медицина в Стародавньому Китаї.
Китайська писемність: мистецтво каліграфії.
Велика Китайська стіна.
Теракотова армія імператора Цінь Шіхуанді.
Китай – батьківщина шовківництва.
Питання для самостійної роботи:
1.Як давні китайці називали свою батьківщину і звідки походить назва “Китай”?
2.Яка найавторитетніша суспільно-політична доктрина Стародавнього Китаю?
3. Які головні ідеї конфуціанства?
4. Яке релігійно-філософське вчення сповідувало принцип: “Хто діє – зазнає невдачі. Хто володіє – втратить. Ось чому абсолютно мудрий не діє, і він не знає невдач… Він пливе за течією і не зважується на вчинок”?
5. Які культи панували в давньокитайських релігійних віруваннях?
6. Як ви думаєте, чому китайці не переходять на алфавітне письмо?
7. Які ви знаєте конфуціанські літературні канони?
8. Яка сенсаційна знахідка могильного комплексу найліпше представляє образотворче мистецтво доби Цінь?
9. Якими винаходами китайці збагатили світ?
Список літератури:
Проблемы интерпретации памятников культуры Востока. Сборник статей. – М., 1991. (к.м.)
Крижанівський О. Історія Стародавнього Сходу. – К., 2002.
Бамбуковые страницы. Антология древнекитайской литературы. – М., 1994.
Конфуций. Уроки мудрости. – М., 1998.
Оповідки Давнього Китаю: Збірник. – К., 1990.
Васильев Л. Проблемы генезиса китайской мысли (Формирование основ мировоззрения и менталитета). – М., 1989.
Искусство Китая. – М., 1988.
Кульпин Э. Человек и природа в Китае. – М., 1990.
Малявин В. Конфуций. – М., 1992.
Попов Г. Боевые единоборства народов мира. – М., 1991.
Фицджеральд С. Китай: краткая история культуры. – СПб., 1998.
Этика и ритуал в традиционном Китае. – М., 1988.

Тема. Історія культури Доколумбової Америки
1. Періодизація та особливості давніх культур Америки.
2. Найдавніші культурні феномени Мезоамерики.
3. Історія культури ацтеків та майя.
4. Історія культури інків.
Тематика наукових есе
Гігантські кам’яні голови – атрибут ольмекської цивілізації.
Майя – „інтелектуали” Нового Світу.
Календар майя – велике досягнення культури.
Культура тольтеків.
Культ пернатого змія (Кетцалькоатля) у народів Мезоамерики.
Піраміди ацтеків.
Криваві ритуали ацтеків.
Релігійно-міфологічні уявлення інків.
Золотарі інки – майстри священного сонцесяйного металу.
Мачу-Пікчу – шедевр будівельного мистецтва інків.
Питання для самостійної роботи:
1. Які ви знаєте осередки найдавніших культур на території Америки?
2. Як характеризує культуру Мезоамерики архітектурний комплекс Теотіуа-кана – Піраміди Сонця і Місяця?
3. Що ви знаєте про тлачтлі – ритуальну гру ольмеків і ацтеків?
4. Чи розвивалася у ацтеків освіта?
5. Чому індійців майя називають „інтелектуалами” Нового Світу?
6. Чим цікавий календар майя?
7. Надбання яких культур увібрала в себе цивілізація інків?
8. Поясніть і обґрунтуйте тезу: „Релігія інків була геліоцентричною”.
9. Чому фортеця Мачу-Пікчу є великим досягненням архітектурного генія інків?
10. Який внесок у світову культуру давніх народів Америки?
Список літератури
Стеценко В., Пітусь Л. Культура давніх цивілізацій доколумбової Америки: Текст лекції. – Львів, 2002. (к.м.)
Кинжалов Р. Искусство древней Америки. – М., 1962. (к.м.)
Художня культура світу: Арабо-мусульманський культурний регіон. Африканський культурний регіон. Індійський культурний регіон. Далекосхідний культурний регіон. Латиноамериканський культурний регіон. Північноамериканський культурний регіон / За ред. Н. Миропольської, Е. Бєлкіної, Л. Масол та ін. – К., 2003.
Ламберг-Карловски К., Саблов Д. Древние цивилизации. Ближний Восток и Мезоамерика. – М., 1992.
Соди Д. Великие культуры Мезоамерики. – М., 1985.
Рус А. Народ майя. – М., 1986.
Альперович М., Слезкин Л. История Латинской Америки. – М., 1991.
Конрад Н. Латинская Америка: традиции и современность. – М., 1987.
Стингл М. Государство инков. – М., 1986.
Вайнтруб И. Священные лики цивилизаций. – К., 2001.

Тема. Античність як культурно-історична епоха
1. Античність як культурологічне поняття. 
2. Типові риси античної культури.
3. Періодизація давньогрецької та давньоримської культур.
4. Актуальність та всесвітньо-історичне значення античності.
Тематика наукових есе
Античність – колиска європейської культури.
„Людина – мірило всіх речей” (народження особистості в добу античності).
Агональний характер античної культури.
Пайдейя як засіб виховання громадянина поліса.
Антропоморфізм релігійно-міфологічних уявлень стародавніх греків та римлян.
Політика, війна, управління – головні чесноти Риму.
Практицизм давньоримської культури.
Питання для самостійної роботи:
1. Чому античну культуру називають колискою європейської цивілізації?
2. Поясніть твердження німецького вченого Лауса про те, що неможливо уявити освічену людину, яка не знайома з досягненням старогрецької культури.
3. У чому універсалізм античної культури?
4. У чому суть агонального типу античної культури?
5. Чому ми називаємо античну культуру новаторською?
6. Які елементи давньогрецької пайдейї увійшли у фундамент європейської культури?
7. Розкрийте зміст поняття антропоморфізм.
8. Як античний поліс вплинув на розвиток культури?
9. Які відмінності між особливостями культури Стародавньої Греції та Риму?
Список літератури
Культура и искусство античного мира. Сборник статей. – Ленинград., 1971. (к.м.)
Колпинский Ю. Великое наследие античной Эллады и его значение для современности. – М., 1988. (к.м.)
Винничук Л. Люди, нравы и обычаи Древней Греции и Рима. – М., 1988. (к.м.)
Мотрошилова Н. Рождение и развитие философских идей: Историко-философские идеи и портреты. – М., 1991. (к.м.)
Антична культура: Довідник. – К., 1993.
Античность как тип культуры. – М., 1988.
Зелинский Ф. История античной культуры. – СПб., 1995.
Куманецкий К. История культуры Древней Греции и Рима. – М., 1990.
Вайнтруб И. Священные лики цивилизаций. – К., 2001.

Тема. Культура Стародавньої Греції: головні періоди та здобутки
1. Егейський (крито-мікенський) період.
2. Героїчний (гомерівський) період.
3. Архаїчний період.
4. Класичний період.
5. Елліністичний період.
Тематика наукових есе
Епохальні відкриття А. Еванса на Криті.
Шліман і розкопки легендарної Трої. 
Кносські „парижанки”. 
Люди і звичаї в Стародавній Греції.
Антропоморфізм грецької міфології.
Античний поліс і його значення для розвитку культури.
Сапфо – „десята муза” Греції.
Олімпійські ігри.
„Золотий вік Перікла” – вершина культурного розвитку Стародавньої Греції.
Давньогрецький театр.
Афінський Акрополь як високий взірець грецької архітектури.
Розвиток наукових знань у Стародавній Греції.
Мусейон – науковий і мистецький осередок елліністичної культури.
Александрійська бібліотека.
Грецькі чудеса світу.
Питання для самостійної роботи:
1. Яке відкриття зробив англійський археолог Еванс?
2. Яку сенсаційну знахідку відкопав Шліман?
3. Чому Критську культуру називають Мінойською? 
4. Що ви знаєте про тавромахії Кноссу?
5. Чи погоджуєтеся з такою думкою: „Жіночій, вишуканій культурі мінойській протистояла суворість і мужність мікенської цивілізації”?
6. Що таке мікенська „циклопічна кладка”?
7. Що таке „курос” і „кора”?
8. Які види вазопису ви знаєте?
9. Чому поеми Гомера вважають каноном поведінки?
10. Яких ви знаєте філософів класичного періоду?
11. Що являє собою грецька ордерна система?
12. Як ви розумієте гіппократівський принцип „не нашкодь”?
13. Яке значення завоювань Александра Македонського?
14. Які особливості культури доби еллінізму?
Список літератури
Колпинский Ю. Великое наследие античной Эллады и его значение для современности. – М., 1988. (к.м.)
Винничук Л. Люди, нравы и обычаи Древней Греции и Рима. – М., 1988. (к.м.)
Аристотель. Сочинения в 4-х т. Т.4 / Общ. ред. А. Доватура. – М., 1983. (к.м.)
Платон. Диалоги / Сост. ред. и авт. вступ. статьи А. Лосев. – М., 1986. (к.м.)
Виппер Б. Искусство Древней Греции. – М., 1972. (к.м.)
Крыжицкий С. Архитектура античных государств Северного Причерноморья. – К., 1993. (к.м.)
Куманецкий К. История культуры Древней Греции и Рима. – М., 1990.
Боннар А. Греческая цивилизация. – М., 1992.
Богомолов А. Античная философия. – М., 1985.
Вернан Ж. Происхождение древнегреческой мысли. – М., 1988.
Лосев А. Античная мифология в ее историческом развитии. – М., 1967.
Парандовський Я. Міфологія. – К., 1977.
Кун М. Легенди та міфи Стародавньої Греції. – К., 1992.

Тема. Історія культури Стародавнього Риму
1. Етруський період.
2. Царський період.
3. Період Римської республіки.
4. Період Римської імперії.
Тематика наукових есе
Легенда про створення Рима.
Етруські портрети і “персони”.
Давньоримська міфологія.
“Закони дванадцяти таблиць” – перша кодифікація римського права.
Римське військо – зразок дисципліни і непереможності.
Дві школи латинського красномовства.
“Августівський класицизм” – золотий вік римської історії.
Форум Романум – релігійний і політичний центр Стародавнього Риму.
Римські терми.
Архітектурні нововведення римлян.
Колізей і гладіаторські бої.
Питання для самостійної роботи
1. Поясніть вислів: “Захоплена Греція перемогла свого некультурного переможця”.
2. Чи були римляни епігонами – сліпими наслідувачами грецької культури?
3. Які риси характеризують етруське мистецтво?
4. Які елементи етруської культури запозичили римляни?
5. У чому полягає еллінізація римської релігії?
6. Які особливості азіанського та аттицистичного стилів красномовства?
7. Яких ви знаєте представників “золотого віку” римської поезії?
8. Які шедеври монументального будівництва пов’язуємо з імперським періодом культури Риму?
9. Які найзначніші філософські школи розвивалися в Стародавньому Римі?
10. Як ви думаєте, чому християнство набуло поширення у Римській імперії на початку нашої ери?
Список літератури
Культура и искусство античного мира. Сборник статей. – Ленинград, 1971. (к.м.)
Винничук Л. Люди, нравы и обычаи Древней Греции и Рима. – М., 1988. (к.м.)
Искусство этрусков и древнего Рима / Под ред. Н. Томского. – М., 1983. (к.м.)
Антична культура: Довідник. – К., 1993.
Античность как тип культуры. – М., 1988.
Античная цивилизация / Под ред. В. Блаватской. – М., 1973. 
Вайнтруб И. Священные лики цивилизаций. – К., 2001.
Культура Древнего Рима: в 2 т. / Под ред. Голубцова. – М., 1985.
Куманецкий К. История культуры Древней Греции и Рима. – М., 1990.
Боннар А. Культура Древнего Рима. – М., 1985.
Кузнецова Т., Стрельникова И. Ораторское искусство в Древнем Риме. – М., 1976.
Христианство: Энциклопедический словарь. – М., 1995.

Тема. Середньовіччя як культурно-історична епоха
1.Середньовіччя як культурологічне поняття. Проблема періодизації середньовічної культури європейців та народів Азії.
2. Особливості культури західноєвропейського Середньовіччя.
3. Характерні риси середньовічної культури Візантії, арабського Сходу, Індії, Китаю, Японії. 
Тематика наукових есе
Релігійність як культурна домінанта духовного життя Середньовіччя.
Символізм у культурі Середньовіччя.
Середньовіччя – торжество догматизму, панування „чорної ночі” чи „найзагадковіша і найбільш чаруюча епоха”?
Епоха Середньовіччя – фундамент сучасної цивілізації.
Зародження націй світу в епоху Середньовіччя.
Середньовіччя як доба становлення світових релігій.
Питання для самостійної роботи
1. Які існують оцінки культури епохи Середньовіччя?
2. Хто з філософів порівнював середньовічну культуру з торжеством чорної ночі, протиставляючи їй ранкову зорю Відродження?
3.Чи поділяєте ви такі міркування М. Бердяєва: “Середні віки – найзагадковіша і чаруюча епоха світової історії, повна антитез і протиріч. Середні віки не є епохою варварства і пітьми…, це епоха великого напруження духу, великого томління за абсолютним, невтомної роботи думки…”?
4. Які спільні риси характеризують культуру народів Європи та Азії в епоху Середньовіччя?
5. Який головний культуротворчий чинник епохи Середньовіччя? 
6.Як релігії вплинули на культурне буття народів світу в епоху Середньовіччя?
7. Як ідея теоцентризму вплинула на світогляд людини епохи Середньовіччя?
8. Яка культурна специфіка окремих регіонів епохи Середньовіччя?
Список літератури
Гуревич А. Культура и общество средневековой Европы глазами современников. – М., 1989. (к.м.)
Конрад Н. Запад и Восток. – М., 1972.
Гуревич А. Категории средневековой культуры. – М., 1984.
Иванов К. Многоликое средневековье. – М., 1996.
Карсавин Л. Культура средних веков. – К., 1995.
Хейзинга И. Осень Средневековья. – М., 1988.

Тема. Історична своєрідність культури Західноєвропейського Середньовіччя
1. Періодизація культури західноєвропейського Середньовіччя. Головні віхи історії.
2. Культура раннього Середньовіччя.
3. Період зрілого Середньовіччя.
Тематика наукових есе
Середньовіччя – епоха утвердження християнства.
Чотири субкультури Середньовіччя: релігійна, бюргерська, рицарська та народна.
Патристика – вчення отців церкви.
“Сім вільних мистецтв” як основа середньовічної освіти.
Чернечі ордени. 
Середньовічна міська республіка.
Перші європейські університети.
Середньовічна алхімія – пошук філософського каменю та еліксиру життя.
Романський храм – “важке велике мовчання”. 
Готика як символ християнства, втілення нескінченності та ідеї прекрасного.
Феномен куртуазної культури.
М. Бахтін і концепція народної, сміхової, карнавальної культури.
Питання для самостійної роботи:
1. Яке походження поняття “Європа”?
2. Як розколовся Римський світ в епоху Середньовіччя і як цьому сприяло релігійне розмежування?
3. Які найважливіші культуротворчі елементи визначають специфіку епохи Середньовіччя?
4. Як здійснювався навчальний процес у середньовічному університеті?
5.Який художній стиль „ставить людину на коліна”, втілює ідею горизонтальності?
6. Який художній стиль порівнюють із застиглою музикою, симфонією в камені?
7. Розкрийте зміст поняття “куртуазність”.
8. Які жанри рицарської літератури ви знаєте?
Список літератури
Гуревич А. Культура и общество средневековой Европы глазами современников. – М., 1989. (к.м.)
Муратова К. Мастера французской готики ХІІ-ХІІІ веков. Проблемы теории и практики художественного творчества. – М., 1988. (к.м.)
Тяжелов В. Малая история искусств. Искусство средних веков в западной и центральной Европе. – М., 1981. (к.м.)
Бахтин М. Творчество Франсуа Рабле и народная культура средневековья и Ренессанса. – М., 1978.
Добиаш-Рождественская О. Культура западноевропейского средневековья. – М., 1987.
Христианство: Энциклопедический словарь. – М., 1995.
Григулевич И. Инквизиция. – М., 1985.
Магический кристалл: Магия глазами ученых и чародеев. – М., 1992.
Руа Ж. История рыцарства. – М., 1996.
Иванов К. Многоликое средневековье. – М., 1996.
Карсавин Л. Культура средних веков. – К., 1995.

Тема. Культура Візантії: особливості розвитку та історичне значення
1. Періодизація та особливості культури Візантії.
2. Ранньовізантійський період.
3. Центральний період візантійської культури.
4. Пізньовізантійський період.
Тематика наукових есе
Візантія – міст між західною і східною цивілізаціями.
Візантія – оплот християнства.
Візантійські отці церкви.
Михаїл Пселл – візантійський учений, філософ, письменник.
Візантійське мистецтво – еталон для мистецтва православного світу.
Храм святої Софії –диво візантійської культури.
Візантійська мозаїка.
Музичне мистецтво Візантії.
Питання для самостійної роботи
1. Як візантійці називали свою імперію та її столицю?
2. Прокоментуйте вислів: “Візантійська імперія народилася у Константи-нополі і померла з ним”.
3. Які дві сили були формотворчим принципом візантійської культури?
4. Яке історичне значення розколу між східною і західною церквами?
5. Де у Візантії зосередився основний центр освіти і науки?
6. Якій споруді імператор Юстиніан адресував слова: “Хвала Господу, який удостоїв мене честі створити такий шедевр. О, Соломоне, я переміг тебе!”?
7. Якому жанру монументального живопису візантійці надавали перевагу?
8. У чому суть іконоборського руху?
9. Обґрунтуйте думку, що найсуттєвішою рисою візантійського мистецтва є його культовий характер, зв’язок з церковним обрядом.
10. Яке значення візантійської культури для Київської Русі?
Список літератури:
Лазарев В. Византийская живопись. – М., 1971. (к.м.)
История зарубежного искусства / Под ред. М. Кузьминой, Н. Мальцевой. – М., 1980. (к.м.)
Культурология. История мировой культуры / Под ред. А. Марковой. – М., 1998.
Борзова Е. История мировой культуры. – М., 2002.
Курбатов Г. История Византии: от античности к феодализму. – М., 1984.
Лихачева В. Искусство Византии IV-XV веков. – М., 1986.
Бычков В. Малая история византийской эстетики. – К., 1991.
Тема. Арабо-мусульманська культура Середньовічного періоду
1. Арабський Схід як культурологічне поняття. Основні віхи історії арабів.
2. Іслам і його вплив на культуру арабського Сходу.
3. Розвиток наукових знань.
4. Мистецтво арабо-мусульманського світу.
Тематика наукових есе
Мекка – батьківщина ісламу.
Роль ісламу в культурі арабського Сходу.
Шаріат – джерело релігійних, моральних та правових норм мусульман.
Мечеть – домінанта мусульманського міста.
„Тисяча і одна ніч” – збірник арабських народних казок.
Омар Хайям – великий вчений і поет Сходу.
Авіцена – великий арабський лікар і мислитель.
Арабський філософський гурток „Брати чистоти”.
Медресе – осередок арабської освіти і науки.
Арабеска – унікальне явище арабської культури.
Кольорова символіка в арабській культурі.
Питання для самостійної роботи
1. Який головний консолідуючий чинник культури арабського Сходу?
2. Які народи були об’єднані ісламом і витворили мусульманську культуру?
3. Яку роль у розвитку арабо-мусульманської культури відіграв Коран?
4. Обґрунтуйте думку, що у VIII-IX ст. арабський світ очолював світову цивілізацію.
5. Які науки розвивалися на арабському Сході? Назвіть арабських учених.
6. Що являла собою медресе?
7. Що ви знаєте про такі форми східної поезії як рубаї та газелі?
8. Як шаріат впливав на життя мусульман?
9. Які особливості культових споруд мусульман (мечеті та мінарету)?
10. Що таке арабеска?

Список літератури
Коран. – К., 2002.
Художня культура світу: Арабо-мусульманський культурний регіон. Африканський культурний регіон. Індійський культурний регіон. Далекосхідний культурний регіон. Латиноамериканський культурний регіон. Північноамериканський культурний регіон / За ред. Н. Миропольської, Е. Бєлкіної, Л. Масол та ін. – К., 2003.
Борзова Е. История мировой культуры. – М., 2002.
Вайнтруб И. Священные лики цивилизаций. – К., 2001.
Ибн Сина (Авиценна). Избранные философские произведения. – М., 1980.
Еремеев Д. Ислам: образ жизни и стиль мышления. – М., 1990. 
Бартольд В. Ислам и культура мусульманства. – М., 1992.

Тема. Історія Середньовічної культури народів Азії та Африки
1. Середньовічна культура Індії.
2. Культура середньовічного Китаю.
3. Традиційна культура Японії.
4. Особливості культури народів Африки.
Тематика наукових есе
Сікхізм як національна релігія Індії.
Тадж-Махал – перлина індійської архітектури.
Китайська практика фен-шуй. 
Китайський традиційний живопис: синтез малярства, поезії, каліграфії.
Здобутки китайської науки і техніки.
Танка – традиційний японський п’ятивірш.
Японська чайна церемонія і мистецтво саду.
Комплекс військових мистецтв Японії – кемпо.
Бусідо – неписаний кодекс поведінки японця.
Японський театр ноо і кабукі. 
Нецке – вид декоративного мистецтва Японії.
Маски та статуетки – традиційне африканське мистецтво.
Африканські культури Нок, Іфе та Бенін.
Музично-танцювальна магія африканців.
Питання для самостійної роботи
1. Чому європейці познайомившись уперше з Індією називали її “країною чудес”?
2. Як проявився мусульманський вплив на культуру Індії?
3. Докажіть, що середньовічна епоха була “золотим віком” китайської літератури і живопису.
4. Прокоментуйте народну мудрість Китаю: “Слова можуть обманювати, люди можуть прикидатися, лише музика залишається щирою”.
5. Що ви знаєте про китайський пейзажний жанр – квіти-птиці?
6. Які риси світогляду вирізняють японських самураїв?
7. Чим зумовлена поява японського монохромного живопису і “сухого пейзажу”?
8. Які ви знаєте жанри традиційного японського театру?
9. Які провідні види африканського мистецтва?
Список літератури
Історія світової культури. Культурні регіони: Навч. посібник / Кер. авт. колективу Л. Левчук. – К., 1997. (к.м.)
Художня культура світу: Арабо-мусульманський культурний регіон. Африканський культурний регіон. Індійський культурний регіон. Далекосхідний культурний регіон. Латиноамериканський культурний регіон. Північноамериканський культурний регіон / За ред. Н. Миропольської, Е. Бєлкіної, Л. Масол та ін. – К., 2003.
Ольденбург С. Культура Индии. – М., 1991.
Малявин В. Китайская цивилизация. – М., 2000.
Овчинников Е. Ветка сакуры. – М., 1971.
Конрад Н. Очерки истории культуры средневековой Японии. – М., 1980.
Гришелева Л., Чегодарь Н. Японская культура нового времени. – М., 1998.
Сэнсом Д. Япония. Краткая история культуры. – СПб., 1999.
Африка: Культура и общество. – М., 1989.
Традиционные и синкретические религии Африки. – М., 1986. 

Тема. Культурно-історична епоха Ренесансу
1. Ренесанс як культурологічне поняття. 
2. Періодизація культури епохи Відродження. Основні віхи історії Європи ХІІІ-ХVІ ст.
3. Характерні риси історії культури італійського Відродження.
4. Особливості Північного Відродження.
Тематика наукових есе
Дж. Вазарі і його внесок у вивчення культури Ренесансу.
Гуманізм – світоглядна основа епохи Відродження.
Антропоцентризм – провідна ідея Ренесансу.
Титанізм італійського Відродження.
“Зворотний бік” титанізму.
Медічі – меценати італійського мистецтва. 
“Галактика Гутенберга” і нові обрії для культурного поступу.
Великі географічні відкриття.
“Нове небо”, “нова Земля” і “нова людина” Ренесансу.
Північне Відродження –дослідження дійсності та пошук істини.
Питання для самостійної роботи
1. Який внесок Джорджо Вазарі у вивчення культури італійського Ренесансу?
2. Поясність тезу: “Творчість – духовна суть епохи Ренесансу”.
3. Які ви знаєте підходи до періодизації італійського Ренесансу?
4. Порівняйте поняття теоцентризму й антропоцентризму на прикладі культури епох Середньовіччя та Ренесансу.
5. Як ви розумієте запропоновані Л. Маккаї поняття “нове небо”, “нова Земля” та “нова людина” Ренесансу?
6. Розкрийте зміст поняття гуманізм. У чому суть ренесансного гуманізму?
7. Які країни були охоплені хвилею впливу італійського Ренесансу?
8. Яка відмінність між Південним і Північним Відродженням?
Список літератури
Культура эпохи Возрождения и Реформации. – М., 1981.
Баткин Л. Итальянское Возрождение в поисках индивидуальности. – М., 1989.
Буркхардт Я. Культура Возрождения в Италии. – М., 1996.
Маккаи Л. Мир Ренессанса. – Будапешт, 1984.
Бицилли П. Место Ренессанса в истории культуры. – СПб. , 1996.
Вазари Д. Жизнеописания наиболее значительных живописцев, ваятелей и зодчих. – Т. 1-5.– М., 1956-1971. 
Лосев А. Эстетика Возрождения. – М., 1980.
Рутенбург В. Титаны Возрождения. – М., 1976.
Фукс Э. Иллюстрированная история нравов: Эпоха Ренессанса. – М., 1993.
Бенеш Н. Искусство северного Возрождения. – М., 1973.

Тема. Основні періоди та досягнення культури Італійського Ренесансу
1. Особливості Проторенесансу.
2. Антропоцентризм Раннього Відродження.
3. Титани Високого Ренесансу.
4. Пізнє Відродження.
Тематика наукових есе
Флорентійська Платонівська Академія.
Данте – співець людини Ренесансу.
Франческо Петрарка – “батько італійського гуманізму”.
Джотто – гордість Флоренції.
Великий зодчий Філіппо Брунеллескі.
Італійський скульптор Донателло.
Ботічеллі – найбільш хвилюючий і поетичний художник Відродження.
Мистецтво і наука – два крила творчості Леонардо да Вінчі.
Творчість Рафаеля Санті – синтез античності і духу християнства.
Мікеланджело Буонарроті – кульмінація Високого Ренесансу.
Тіціан – найтиповіший художник Венеції. 
Мистецтво маньєризму.
Пантеїзм Джордано Бруно.
Політична філософія Макіавеллі.
Питання для самостійної роботи:
1. Який внесок Піко делла Мірандоли у формування ідеї ренесансного гуманізму?
2. Чому Данте, Петрарку і Боккаччо вважають представниками культури Ренесансу?
3. Який мистецький жанр започаткував твір Боккаччо “Декамерон”?
4. Як Джотто втілив ідею прославлення праці у декорі Флорентійської дзвіниці? 
5. Який римський тип споруди воскресив архітектор Брунеллескі?
6. Порівняйте особливості Раннього і Високого Ренесансу на прикладі статуй “Давидів” Донателло і Мікеланджело.
7. Чому М. Бердяєв називав Ботічеллі найпрекраснішим, найбільш хвилюючим і поетичним художником Відродження?
8. Поясніть тезу: “Мистецтво і наука у творчості Леонардо да Вінчі існують нерозривно, як дві сторони процесу пізнання природи”.
9. Чому мадонна була улюбленою темою митців Ренесансу?
10. Яку картину Рафаеля вважають однією із найсильніших у світовому мистецтві за глибиною і яскравістю втілення теми материнства?
11. Які найвеличніші чоловічі образи, що втілюють ідеал людини, можна виділити у творчості Мікеланджело?
12. Які особливості венеціанського Ренесансу?
13. Які філософські вчення виникають в епоху Ренесансу?
14. У чому суть художньої концепції маньєризму?

Список літератури
Виппер Б. Итальянский Ренессанс. – Т.1, 2 – М., 1977. (к.м.)
Арган Дж. К. История итальянского искусства. – Т.1, 2. – М., 1990. (к.м.)
Шахова К. Великие европейские живописцы ХV-ХVІІ веков. – К., 1988. (к.м.)
Богат Е. Мир Леонардо. Философский очерк. – Кн.1, 2. – М., 1989.(к.м.)
Рафаэль и его время / Отв. ред. Л. Чиколини. – М., 1986. (к.м.)
Монбейг-Гогель К. Флорентийский маньеризм. – М., 1983. (к.м.)
Баткин Л. Итальянские гуманисты: стиль жизни, стиль мышления.– М., 1978.
Баткин Л. Итальянское Возрождение в поисках индивидуальности. – М., 1989.
Буркхардт Я. Культура Возрождения в Италии. – М., 1996.

Тема. Особливості історії культури Північного Ренесансу
1. Порівняльна характеристика особливостей Південного і Північного Відродження.
2. Ренесанс у Нідерландах.
3. Німецьке Відродження.
4. Відродження у Франції.
5. Ренесанс у Англії.
Тематика наукових есе
Творчість Еразма Ротердамського.
Ієронім Босх – предтеча сучасного сюрреалізму.
“Сліпі”: відчай Брейгеля-людини і велич Брейгеля-художника.
Альбрехт Дюрер – гордість німецького мистецтва.
Франсуа Рабле і яскравий національний колорит французького Ренесансу.
Вільям Шекспір – титан англійського Ренесансу.
Сервантес і Ренесанс в Іспанії.
Питання для самостійної роботи
1. Розкрийте зміст культурологічного поняття “Північне Відродження”.
2. Продовжте тезу: “Італійський Ренесанс – це пошук ідеалу, прекрасного, величного, піднесеного, Північний Ренесанс …”.
3. Продемонструйте на прикладах, що мистецтво Південного Ренесансу звернене на зовнішній світ, а мистецтво Північного Відродження – на внутрішній світ, пошук сенсу життя, самоаналіз.
4. Які вади суспільства викривав у своєму творі “Похвала глупоті” Еразм Ротердамський?
5. Завдяки якому винаходу голландські митці досягли колориту, якого не знали італійці? 
6. Чому картину Яна ван Ейка “Портрет подружжя Арнольфіні” називають унікальним явищем європейського малярства? 
7. Яке прізвисько отримав Пітер Брейгель Старший і чому?
8. Чому А. Дюрера можна назвати типовою ренесансною особистістю?
9. Який філософський напрям пов’язують з іменем Томаса Мора?
Список літератури
Из истории классического искусства Запада. Сборник статей. – М., 1980. (к.м.)
Шахова К. Великие европейские живописцы ХV-ХVІІ веков. – К., 1988. (к.м.)
Нессельштраус Ц. Альбрехт Дюрер. – М., 1961. (к.м.)
Львов С. Альбрехт Дюрер. – М., 1977. (к.м.)
Культура эпохи Возрождения и Реформации. – М., 1981.
Рутенбург В. Титаны Возрождения. – М., 1976.
Львов С. Питер Брейгель Старший. – М., 1971.
Маккаи Л. Мир Ренессанса. – Будапешт, 1984.
Бицилли П. Место Ренессанса в истории культуры. – СПб., 1996.

Тема. Реформація: ідейні витоки, представники, культурно-історичне значення
1. Реформація як культурологічне поняття. Історичні передумови та ідейні витоки Реформації.
2. Реформація і її вплив на культуру народів Європи.
3. Наслідки Реформації та її культурно-історичне значення.
4. Контрреформація і її наслідки для культурного розвитку.
Тематика наукових есе
Вплив Мартіна Лютера на формування німецької нації.
Жан Кальвін – “женевський папа”.
Пуританство як світогляд і стиль життя.
Реформація – основа новоєвропейської ментальності.
“Реформація і контрреформація – бунт народів проти панування Італії”.
Ігнатій Лойола та орден єзуїтів.
Фома Торквемада й іспанська інквізиція.
Питання для самостійної роботи:
1. Які причини Реформації?
2. Які відмінності у світогляді особистості доби Ренесансу і Реформації?
3. Які історичні події започаткували реформаційний рух?
4. Чому Мартін Лютер виступив з осудом продажу індульгенцій?
5. Які особливості кальвінізму?
6. Чому Жана Кальвіна називали “женевським папою”?
7. Розкрийте зміст поняття “ригоризм”.
8. Які риси характеризують протестантську етику?
9. Як Реформація вплинула на формування нового буржуазного світогляду?
10. У яких державах Європи переміг протестантизм і де зберігся католицизм?
Список літератури
Культура эпохи Возрождения и Реформации. – М., 1981.
Очерки из истории гуманистической и реформационной мысли. – М., 1978.
Ян Гус. Мартин Лютер. Жан Кальвин. Торквемада. Лойола. – М., 1995.
Эразм Роттердамский и его время. – М., 1989.
Ревуненкова Н. Ренессансная свобода мысли и идеология Реформации. – М., 1988.
Вебер М. Протестантские секты и дух капитализма // Избр. произв. – М., 1990.
Мак-Алистер Д. Богословская мысль Реформации. – Одесса, 1994.

Тема. Новочасна культурно-історична епоха
1. Поняття “культура Нового часу”. Основні віхи історії Європи XVII-XVIII ст.
2. Характерні риси новочасної культури.
3. Філософсько-світоглядна революція XVII ст.
4. Наукова революція XVI-XVII ст.
Тематика наукових есе
Промисловий переворот і його наслідки для культури.
Новочасна культурна парадигма.
Користь – ідол Нового часу.
“Мислю, отже, існую”: домінантна роль розуму в новочасній культурі.
XVII століття – вік геніїв.
Галілео Галілей – “Колумб неба”.
Ньютон і тріумф науки.
Питання для самостійної роботи
1. Які зміни відбулися в Європі після революції в Нідерландах?
2. У чому суть промислового перевороту?
3. Що таке механістичний світогляд?
4. Розкрийте зміст тези: “Раціоналізм – домінанта культури Нового часу”.
5. Як ви розумієте поняття “європоцентризм”?
6. Які наукові товариства виникають в Європі у XVII ст.?
7. Яка відмінність між геоцентричною та геліоцентричною теоріями?
8. Поясніть висловлювання: “Ньютон одержав остаточну і рішучу наукову перемогу, шлях до якої проклали Копернік, Кеплер, Галілей”.
9. Які наукові винаходи з’явилися у XVII ст.?

Список літератури:
Гусєв В. Західна філософія Нового часу ХVІІ-ХVІІІ століть. – К., 2000. (к.м.)
Дейвіс Н. Європа: Історія. – К., 2000. (к.м.)
Бичко А., Бичко І., Табачковський В. Історія філософії: Підручник. – К., 2001. (к.м.)
Гвардини Р. Конец нового времени // Вопросы философии. – 1990. – №4.
Фукс Э. Иллюстрированная история нравов: Буржуазный век. – М., 1994.
Оссовская М. Рыцарь и буржуа. – М., 1987.
Тарнас Р. История западного мышления. – М., 1995.
Азархін В., Горський В. Копернік, Бруно, Галілей. – К., 1974.

Тема. Доба Бароко та класицизму
1. Новий час як епоха мистецького плюралізму. Типові риси естетики бароко.
2. Бароко в літературі, архітектурі, живописі.
3. Характерні риси та принципи класицизму.
4. Класицизм у драматургії, архітектурі, живописі.
5. Реалізм у мистецтві ХVІІ століття.
Тематика наукових есе
Духовно-естетичний пафос бароко.
Берніні – виразник архітектурного бароко.
Живопис Ель Греко: напруга, динамізм, містика.
Рубенс і національний колорит фламандського бароко.
Нікола Буало і теорія класицизму.
Мольєр – творець жанру “високої комедії”.
Нікола Пуссен – “французький Рафаель”. 
Версальський палац – вершина архітектурного класицизму.
Караваджо і караваджизм.
Веласкес – митець “золотого віку” іспанського живопису.
Творчість Рембрандта – вершина голландського реалізму.

Питання для самостійної роботи
1. Охарактеризуйте світ згідно з бароковими уявленнями.
2. Якою є людина бароко?
3. Як проявляється у мистецтві бароко така риса, як динамізм?
4. Поясніть поняття “синтетизм” і “контрастність” у зв’язку з естетикою бароко.
5. Прокоментуйте слова Д. Чижевського про бароко: “Замість антропо-центризму зустрічаємо поворот до теоцентризму, замість світського характеру Ренесансу, бачимо релігійне забарвлення культури”.
6. Який стиль характеризують такі принципи: “Мистецтво має бути підпорядковане суворій регламентації з боку розуму. Композиція мусить відрізнятися ясністю і чіткістю. Головне завдання художника – переконувати силою і логікою думки”?
7. Яким уявляли світ представники класицизму?
8. Змалюйте класицистичний образ людини.
9. Які ви знаєте жанри класицизму?
Список літератури
История искусств. Искусство ХVІІ века / Под ред. Е. Ротенберга, М. Свидерской. – М., 1988. (к.м.)
Санчес А. Испанский рисунок от Эль Греко до Гойи. – М., 1985. (к.м.)
Фехнер О. Голландський живопис ХVІІ століття. – К., 1972. (к.м.) 
Никулин Н. Золотой век нидерландской живописи. – М., 1982. (к.м.)
Наливайко Д. Искусство: направления, течения, стили. – Кн.1. – К., 1981. –Кн.2. – К., 1985.
Западноевропейская художественная культура 17 века. – М., 1980.
Европейская поэзия 17 века. – М., 1977.
Обломиевский Д. Французский классицизм: Очерки. – М., 1968.
Парахонський Б. Бароко: поетика і символіка // Філософська і соціологічна думка. – 1993. – №6.

Тема. Історія культури доби Просвітництва
1. “Просвітництво” як культурологічне поняття. Головні засади культури Просвітництва.
2. Особливості англійського Просвітництва.
3. Французьке Просвітництво. Енциклопедизм.
4. Німецьке Просвітництво.
5. Художньо-естетичні напрями доби Просвітництва:
•	Класицизм.
•	Реалізм.
•	Сентименталізм.
•	Рококо.
Тематика наукових есе
Просвітництво –ідейний, політичний, мистецький плюралізм.
Теорії суспільного договору.
Французький енциклопедизм.
Жан-Жак Руссо і руссоїзм.
Універсалізм творчості Гете.
Творчість Даніеля Дефо.
Літературний реалізм Свіфта.
Гейнсборо та англійське малярство.
Музика Антоніо Вівальді.
Музична творчість Баха.
Рококо – аналіз найтонших переживань людини.
Музика Моцарта – вершина класичного симфонізму.
Музика Бетховена, що „викрешує вогонь з людських сердець”.
Ампір як художній стиль.
Питання для самостійної роботи
1. Як реалізовували представники Просвітництва ідею перебудови світу “на началах істини, добра і справедливості”? 
2.У чому особливості англійського, французького і німецького Просвітництва?
3. У чому суть теорії суспільного договору?
4. Яких ви знаєте представників північноамериканського Просвітництва?
5. Прокоментуйте вислів Д’Аламбера: “Природа така різноманітна і багата, що навіть проста сукупність добре підібраних фактів чудодійно розширює наші знання”.
6. У чому суть учень французьких матеріалістів ХVІІІ ст.?
7. Яка специфіка просвітницького класицизму? Що являє собою революційний класицизм?
8. Який стиль мистецтва пов’язують з принципами достовірності, правдивості, типізації, соціального аналізу?
9. Який мистецький стиль утверджував культ почуттів, абсолютизував серце, надавав значення психологічному, суб’єктивному началу?
10. Який стиль мистецтва перебував в опозиції до ідеології Просвітництва?
11. Яку роль в культурі Європи відіграв літературний рух “Буря і натиск”?
12. Прокоментуйте слова П. Чайковського: “Моцарт є найвищою, кульмінаційною точкою, якої досягла краса у царині музики”.
13. Яких митців об’єднує гурток віденських класиків?
Список літератури
Гусєв В. Західна філософія Нового часу ХVІІ-ХVІІІ століть. – К., 2000. (к.м.)
Дейвіс Н. Європа: Історія. – К., 2000. (к.м.)
Західноєвропейський живопис 14-18 століть / Авт.-упоряд. Л. Сак, О. Школяренко. – К., 1986. (к.м.)
Рославец Е. Живопись Франции ХVІІ-ХVІІІ веков. – К., 1990. (к.м.)
Тарнас Р. История западного мышления. – М., 1995.
Момджян Х. Французское Просвещение 18 века. – М., 1983.
Философия эпохи ранних буржуазных революций. – М., 1983.
Артамонов С. Вольтер и его век. – М., 1980.
Наливайко Д. Искусство: направления, течения, стили. – К., 1981.
Григорович В. Великие музыканты Западной Европы: Бах, Гайдн, Моцарт, Бетховен. – М., 1982.
Лейтес Н. От “Фауста” до наших дней. – М., 1987.
Фукс Э. Иллюстрированная история нравов: Буржуазный век. – М., 1994.

Тема. Особливості культурного життя у ХІХ столітті
1. Основні віхи історії та характерні риси культури ХІХ ст.
2. Суспільно-політичні чинники культури Європи та Америки.
3. Роль науки та техніки в культурі ХІХ ст.
4. Розвиток філософії.
Тематика наукових есе
Індустріальна цивілізація.
Політична культура ХІХ ст.
Статуя свободи – політичний символ Америки. 
ХІХ століття – “машинний вік”.
Епохальні відкриття в науці ХІХ ст.
Історичне значення еволюційної теорії Ч. Дарвіна.
Німецька класична філософія.
Філософія марксизму.
Культурологічна концепція Ф. Ніцше.
Питання для самостійної роботи
1. Прокоментуйте слова Х. Ортега-і-Гассета про ХІХ ст. як радикальну зміну людської долі, коли визначальними факторами стали демократія, експериментальна наука та індустріалізація.
2. Розкрийте зміст поняття “індустріальна цивілізація”.
3. Які принципи індустріалізму висунув Е. Тоффлер?
4. Що стало наслідком війни за незалежність північноамериканських штатів?
5. Які нові моделі політичної системи виникають у ХІХ ст.?
6. У чому суть ліберальної політичної доктрини?
7. Як ви розумієте тезу про просторово-часовий ріст цивілізації, починаючи з ХІХ ст.?
8. Що таке технократія і технокультура?
9. Які ви знаєте науково-технічні винаходи ХІХ ст.?
10. Чому з іменем Ф. Ніцше пов’язують переоцінку існуючих цінностей?
Список літератури
Бичко А., Бичко І., Табачковський В. Історія філософії: Підручник. – К., 2001. (к.м.)
Гвардини Р. Конец нового времени // Вопросы философии. – 1990. –  №4.
Оссовская М. Рыцарь и буржуа. – М., 1987.
Сорокин П. Человек, цивилизация, общество. – М., 1992.
Мамфорд Л. Миф машины. – М., 2001.
Сорокин П. Человек. Цивилизация. Общество. – М., 1992.
Гулыга А. Немецкая классическая философия. – М., 1986.
Сумерки богов / Сост. А. Яковлева. – М., 1990.
Лауреаты Нобелевской премии: Энциклопедия. – М., 1992.
Тоффлер Э. Третья волна // http://www.tomsk.ru/Books/Toffler/

Тема. Розвиток художньої культури ХІХ століття
1. Особливості мистецького життя ХІХ ст.
2. Романтизм.
3. Реалізм.
4. Натуралізм.
5. Імпресіонізм. 
6. Постімпресіонізм.
7. Символізм.
8. Еклектизм.
Тематика наукових есе
Романтизм як світоглядне розчарування в ідеалах Просвітництва.
Жорж Санд і проблема емансипації жінки.
Творчість Делакруа – вершина французького живописного романтизму.
Музика Шопена.
Ч. Діккенс і реалістична картина життя Англії.
О. де Бальзак і грандіозна реалістична панорама французького суспільства.
Великі письменники США.
Барбізонська малярська школа.
Творчість Верді – кульмінація італійської опери.
Й. Штраус – король вальсу.
Колористична революція імпресіоністів.
Творчість Вінсента Ван Гога.
Культура народів Океанії у творчості Голена.
Східноєвропейський символізм (В. Чюрльоніс, Я. Мальчевський, Ф. Купка, М. Врубель).
Питання для самостійної роботи:
1.Проілюструйте принцип романтизму: „Надзвичайний герой у надзвичайних обставинах”.
2. Як ви розумієте слова В. Гюго про те, що художній твір має бути дзеркалом, яке перетворює мигтіння на світло, а світло на полум’я?
3. Яких ви знаєте творців жанру історичного роману?
4. Проілюструйте принцип реалізму: „Типовий герой в типових обставинах”.
5. Які особливості реалізму дають змогу говорити про усвідомлення переходу „Божественної комедії” світу в „людську комедію”?
6. З якого філософського напряму бере витоки натуралізм?
7. Чому з імпресіонізмом пов’язують вперше в історії застосований принцип альтернативного мистецтва?
8. Які новації запровадили в мистецтві імпресіоністи?
9. Які особливості творчої манери пуантилістів?
10. Яке значення для розвитку мистецтва мала думка Сезанна про те, що все в природі “ліпиться у форми кулі, конуса і циліндра”?
11. Чому літературний символізм називають “алхімією слова”?
Список літератури
Наливайко Д., Шахова К. Зарубіжна література ХІХ сторіччя. Доба романтизму. – К., 1997. (к.м.)
Дмитриева Н. Краткая история искусств. – Вып.2. – М., 1991. (к.м.)
Французская живопись ХV – пер.пол. ХІХ века / Сост. И. Кузнецова. – М., 1992. (к.м.)
Перрюшо А. Сезанн. – К., 1994. (к.м.)
Дмитриева Н. Винсент Ван Гог. Человек и художник. – М., 1984.(к.м.)
Затонский Д. Европейский романтизм. – К., 1984.
Европейский романтизм. – М., 1973.
Зарубежная эстетика и теория литературы ХІХ-ХХ вв. – М., 1987.
Івашкевич Я. Шопен. – К., 1989.
Соловцова Л. Джузеппе Верди. – М., 1986.
Андреев Л. Импрессионизм. – М., 1980.

Тема. Новітній час як культурно-історична епоха
1. Основні віхи всесвітньої історії ХХ ст.
2. Характерні риси історії культури Новітньої доби. 
3. Культурологічна думка про культуру ХХ ст. Футурологічні концепції.
Тематика наукових есе
Техногенний характер цивілізації ХХ ст.
Духовна криза в культурі ХХ ст.
Культурологічна концепція Х. Ортега-і-Гассета.
Культурологічна концепція А. Швейцера.
Ненасильницька політика Махатми Ганді.
Сцієнтизм та антисцієнтизм.
Проблема маскультури.
ХХ століття – примітивізація і “варваризація” культури?
Діяльність Римського клубу.

Питання для самостійної роботи
1. Як вплинули історичні реалії на культурний процес у ХХ ст.?
2. Розкрийте зміст поняття “інтегративність” культури.
3. Як ви розумієте поняття “конгломератність” культури?
4. У чому виявилася духовна криза ХХ ст.?
5. Як осмислювали кризові явища в культурі О. Шпенглер, М. Бердяєв, П. Сорокін?
6. Як ви оцінюєте явище маскультури?
7. У чому суть концепцій культури Х. Ортега-і-Гассета та Р. Гвардіні?
8. Чому в ХХ ст. з’являється теорія антисцієнтизму?
9. Які основні ідеї вчення А. Печчеї?
10. Запропонуйте свої методи подолання соціокультурної кризи.
Список літератури
Дейвіс Н. Європа: Історія. – К., 2000. (к.м.)
Долгов К. От Киркегора до Камю: Очерки европейской философско-эстетической мысли ХХ века. – М., 1990. (к.м.)
Самосознание европейской культуры ХХ в. – М., 1991. (к.м.)
Шпенглер О. Закат Европы. – М., 1992.
Вебер А. Кризис европейской культуры. – СПб., 1999.
Ортега-и-Гассет Х. Восстание масс // Вопросы философии. –1989. –№3,4.
Печчеи А. Человеческие качества. – М., 1980.
Швейцер А.Упадок и возрождение культуры. – М., 1993.
Сорокин П. Человек, цивилизация, общество. – М., 1992.
Мамфорд Л. Миф машины. – М., 2001.
Тоффлер Э. Третья волна // http://www.tomsk.ru/Books/Toffler/

Тема. Модернізм в історії світової культури
1. Особливості мистецтва ХХ ст. Модерністська та реалістична тенденції в культурі ХХ ст.
2. Течії модернізму:
•	Фовізм.
•	Кубізм.
•	Футуризм.
•	Конструктивізм.
•	Абстракціонізм.
•	Експресіонізм.
•	Дадаїзм.
•	Сюрреалізм.
Тематика наукових есе
Література “втраченого покоління”.
Музична творчість Прокоф’єва, Шостаковича, Стравінського.
Феномен кіномистецтва.
Голлівуд – “фабрика мрій”.
Вплив позаєвропейської культури на естетику модернізму.
Кольорові симфонії Анрі Матіса.
Творчість Пікассо.
Африканська скульптура і мистецтво кубізму.
Футуризм: ідеалізація урбанізму, індустрії, агресивної особистості.
Пафос міста в архітектурі Ле Корбюзьє.
Архітектурна містика Антоніо Гауді.
Абстракціонізм як втеча від реальності.
Ф. Кафка – “поет хаосу”.
Сальвадор Далі і сюрреалізм.
Музей сучасного мистецтва Гугенхейма. 
Питання для самостійної роботи
1. Яких ви знаєте представників течії реалізму в літературі, образотворчому мистецтві, музиці, кіномистецтві ХХ ст.?
2. Які причини появи модернізму в культурі ХХ ст.?
3. Прокоментуйте слова Х. Ортега-і-Гассета про модернізм: “Художник осліп для зовнішнього світу і повернув свою зіницю всередину до внутрішніх суб’єктивних пейзажів”.
4. Наведіть приклади зрощення мистецтва і політики у ХХ ст..
5. Як митці різних течій модернізму сприймали індустріалізм та урбанізм?
6. Яку течію модернізму М. Бердяєв аналізує у праці “Криза мистецтва”?
7. Як у мистецтві абстракціонізму відображаються слова Оскара Уайльда: “Мистецтво починається там, де закінчується природа”?
8. Як у діяльності дадаїстів відобразилася думка Т. Тцари: “Війна зруйнувала гуманістичну цивілізацію. Це свідчення її неспроможності. Слід зліквідувати цю цивілізацію, підриваючи її основи – думку і мову”?
9. Прокоментуйте тезу: “Події нашого часу як ніколи раніше набувають змісту у термінах сюрреалізму: факти таборів смерті, Хіросіма, В’єтнам, трансплантація органів, космічні дослідження – все це має властивість бути ірраціональним і сенсаційним”.
Список літератури
Долгов К. От Киркегора до Камю: Очерки европейской философско-эстетической мысли ХХ века. – М., 1990. (к.м.)
Самосознание европейской культуры ХХ в. – М., 1991. (к.м.)
Полевой В. Малая история искусств. Искусство ХХ века. – М., 1991. (к.м.)
Сарабьянов Д. Стиль модерн. – М., 1989. (к.м.)
Куликова И. Философия и искусство модернизма. – М., 1980. (к.м.)
Малахов Н. О модернизме. – М., 1975. (к.м.)
Крючкова В. Социология искусства и модернизм. – М., 1979. (к.м.)
Рожин А. Сальвадор Дали. – М., 1989. (к.м.)
Егоров И. Казимир Малевич. – М., 1990. (к.м.)

Тема. Постмодернізм в історії світової культури
1. Реалістичні тенденції у мистецтві др. пол. ХХ ст.:
•	Неореалізм.
•	Магічний реалізм.
•	Психологічний реалізм.
•	Інтелектуальний реалізм.
2. Феномен постмодернізму:
•	Поп-арт.
•	Гіперреалізм. Фотореалізм.
•	Сонористика. Алеаторика.
•	Хеппенінг. Мистецтво саморуйнування.
•	Концептуалізм.
Тематика наукових есе
Магічний реалізм Габріеля Маркеса і латиноамериканський колорит.
“Людину можна убити, але перемогти її неможливо” (Хемінгуей).
Психологічний реалізм кіномистецтва Фелліні і Бергмана.
“Мистецтво є життям у світлі думки” (творчість Манна, Шоу, Уеллса, Брехта).
Постмодернізм як “заперечення заперечення”.
Поп-арт як реакція на безпредметне мистецтво.
Алеаторика: у світі панує випадковість.
Імпровізація в постановках хеппенінгу.
Концептуалізм – аналітичність і дематеріалізація мистецтва.
США – мистецький клондайк др. пол. ХХ ст.
Феномен рок-культури.
Питання для самостійної роботи
1. Чи погоджуєтесь ви з думкою, що реалізм у мистецтві др. пол. ХХ ст. орієнтований на використання модерністського досвіду?
2. Як історичні реалії вплинули на культуру др. пол. ХХ ст.?
3. Як ви розумієте слова Адорно: “Після Освенціма не може бути літератури”?
4. Як у творчості Г. Маркеса реалізоване сформульоване письменником завдання “вивернути дійсність на другий бік, щоб роздивитися, яка вона зі зворотної сторони”?
5. У чому полягає хемінгуеївський “принцип айсберга” і як він проявився у мистецтві ХХ ст.?
6. Які особливості постмодерністського світогляду?
7. Прокоментуйте тезу: “Постмодернізм – грандіозний проект звільнення від влади Бога, розуму, часу”.
8. Що символізує імітація розколеного скла на портреті чоловіка на картині Тріппа “Легка тріщина”?
9. Як можна застосувати слова Тютчева: “Думка висловлена є брехнею” до художньої концепції мистецтва саморуйнування? 
Список літератури
Лук’янець В., Соболь О. Філософський постмодерн: Навч. посібник. – К., 1998. (к.м.)
Полевой В. Малая история искусств. Искусство ХХ века. – М., 1991. (к.м.)
Куликова И. Философия и искусство модернизма. – М., 1980. (к.м.)
Малахов Н. О модернизме. – М., 1975. (к.м.)
Современное западное искусство ХХ века / Авт. кол. В. Турова, Т. Левая, О. Леонтьева. – М., 1988. (к.м.)
Енциклопедія постмодернізму / За ред. В. Тейлора. – К., 2003. 
Борев Ю. Эстетика. – М., 2005.
Козловски П. Культура постмодернизма: Общественно-культурные последствия технического развития. – М., 1997.
Ильин И. Постструктурализм. Деконструктивизм. Постмодернизм. – М., 1996.
Людницкий В. Магия кино. – М., 1989.
Бобринская Е. Концептуализм. – М., 1994.

Тема. Особливості сучасної культури народів світу
1. Особливості культури народів Азії у ХХ ст.: Японія, Китай, арабський Схід.
2. Сучасна культура Латинської Америки.
3. Культура сучасної Африки.
4. Історія світової культури як єдність у множинності, цілісність у багатоманітності. 
Тематика наукових есе
Японія – “музей азіатських культур”.
Сучасний японський театр.
Кінематограф Японії.
Китай: поєднання культурних традицій і новацій.
Пекінська опера.
Кінематографічний діалог Китаю і США.
ХХІ століття – “вік Тихого океану”.
Сіднейська опера як шедевр архітектури.
Релігійний ентузіазм народів арабського Сходу.
Мексиканський живопис “великої трійки” (Рівера, Ороско, Сікейрос). 
Латиноамериканські танці.
Бразильський карнавал.
Здобутки африканістики.
Ненасильницька діяльність М. Ганді і К. Нкруми.
Негритянський джаз.
Спорт у житті народів Африки.
Питання для самостійної роботи:
1. Чим пояснюється “економічне диво” Японії?
2. Прокоментуйте слова відомого діяча Д. Ікеда про ХХІ ст. як епоху Азії і Тихого океану, де “Японія повинна взяти на себе керівну роль у процесі поступового переходу від західної цивілізації до нової, тихоокеанської”.
3. Що ви знаєте про творчість А. Куросави?
4. У чому суть китайської “соціалістичної духовної цивілізації”?
5. Яка особливість сучасної китайської драматургії?
6. У чому специфіка латиноамериканської романістики ХХ ст.?
7. Як у культурі Латинської Америки виявляється ігрове, карнавальне начало?
8. Які світові мистецькі феномени ХХ ст. виникли на основі африканської культури?
Список літератури
Художня культура світу: Арабо-мусульманський культурний регіон. Африканський культурний регіон. Індійський культурний регіон. Далекосхідний культурний регіон. Латиноамериканський культурний регіон. Північноамериканський культурний регіон / За ред. Н. Миропольської, Е. Бєлкіної, Л. Масол та ін. – К., 2003.
Малявин В.Китайская цивилизация. – М., 2000.
Овчинников Е. Ветка сакуры. – М., 1971.
Сэнсом Д. Япония. Краткая история культуры. – СПб., 1999.
Японский феномен. – М., 1996.
Ислам на пороге ХХІ века. – М., 1986.
Концепции историко-культурной самобытности Латинской Америки. – М., 1978.
Полевой В. Искусство стран Латинской Америки. – М., 1967.
История Африки. Хрестоматия. – М., 1979.
Кулик С. Черный феникс: африканские сафари. – М., 1989.
Львова Э. Культура народов тропической Африки: взаимодействие культур и тенденции развития. – М., 1996.

Методи контролю
Контроль виконання курсової роботи включає поточний контроль за виконанням розрахунків за трьома розділами та захист перед комісією. Оцінка виконання та захисту курсової роботи проводиться за 100-бальною шкалою.
Розподіл балів, що присвоюється студентам
Оцінювання знань студента здійснюється за 100-бальною шкалою (для екзаменів і заліків).
	максимальна кількість балів при оцінюванні знань студентів з дисципліни, яка завершується екзаменом, становить за поточну успішність 50 балів, на екзамені – 50 балів;
	при оформленні документів за екзаменаційну сесію використовується таблиця відповідності оцінювання знань студентів за різними системами.
Оцінювання якості знань студентів, в умовах організації навчального процесу за кредитно-модульною системою здійснюється шляхом поточного, модульного (проміжного), підсумкового (семестрового) контролю.
Поточний контроль
Поточний контроль – це оцінювання знань студента під час семінарських занять, якості виконання домашніх завдань, самостійної роботи та активності студента на занятті. 
Поточній контроль рівня засвоєння навчального матеріалу дисципліни “Історія світової культури” оцінюється за п’ятибальною шкалою. У кінці семестру виводиться середнє арифметичне усіх одержаних оцінок за відповіді й окремо середнє арифметичне із оцінок на модулях. Ці два середні арифметичні додаємо. Одержану суму середніх арифметичних множимо на коефіцієнт 5. За семестр студент набирає до 50 балів.
Бали за аудиторну роботу не відпрацьовуються  у разі пропусків без поважної причини. Якщо студент жодного разу не відповідав на семінарських заняттях, матиме за відповідний поточний контроль 0 балів.
Форми участі студентів у навчальному процесі, які підлягають поточному контролю:
- Виступ з основного питання.
- Усна наукова доповідь.
- Доповнення, запитання до виступаючого, рецензія на виступ.
- Участь у дискусіях, інтерактивних формах організації заняття.
- Аналіз джерельної і монографічної літератури.
- Письмові завдання (тестові, контрольні, творчі роботи тощо).
- Реферат, есе (письмові роботи, оформлені відповідно до вимог).
Результати поточного контролю заносяться до журналу обліку роботи академічної групи. Позитивна оцінка поточної успішності студента за відсутності пропущених і невідпрацьованих семінарських занять, позитивні оцінки за модульні роботи є підставою допуску до підсумкової форми контролю – іспиту.
Модульний (проміжний) контроль
Модульний контроль (МК) проводиться двічі у І семестрі і двічі у ІІ семестрі, відповідно до графіка навчального процесу. 
Оцінка модульного контролю (МК-1, МК-2, МК-3, МК-4) виставляється з урахуванням результатів проведеного контрольного заходу даного МК. Використовується п’ятибальна шкала оцінювання. Середнє арифметичне оцінок за МК істотно впливає на поточну успішність – кількість балів, набраних за семестр. У кінці семестру виводиться бал поточної успішності студента – кількість балів (до 50), що є сумою середніх арифметичних оцінок на семінарських заняттях і оцінок на модулях, помноженою на коефіцієнт 5.
Контрольні заходи модульного контролю з «Історії світової культури» проводяться під час семінарських занять в академічній групі відповідно до розкладу занять. 
Контрольні заходи модульного контролю проводяться у комбінованій формі: у вигляді тестування та письмових контрольних робіт. В окремих випадках можна застосовувати й інші форми модульного контролю: письмові завдання, усні колоквіуми та ін. Вид контрольного заходу та методика урахування складових модульного контролю при визначенні оцінки за МК розробляється викладачам і затверджується кафедрою.
До контрольного заходу відповідного модульного контролю студент допускається незалежно від результатів поточного контролю. На консультаціях студент може відпрацювати пропущені семінарські заняття, захистити індивідуальні завдання, реферати, а також ліквідувати заборгованості з інших видів навчальної роботи.
У разі відсутності студента на контрольному заході модульного контролю або при одержаній незадовільній оцінці за результатами модульного контролю йому надається право на повторне складання в індивідуальному порядку. При цьому одержана позитивна оцінка модульного контролю виставляється в журнал обліку роботи академічної групи через дріб.

Підсумковий (семестровий) контроль
Позитивна оцінка поточної успішності (сумарного результату проміжної і модульної оцінки за семестр) за умови відсутності пропущених або невідпрацьованих семінарських занять є підставою допуску до підсумкової форми контролю. 
З дисципліни “Історія світової культури” передбачена така форма звітності, як іспит, який проводиться двічі: у І та ІІ семестрах. Протягом семестру студент може набрати до 50 балів. На іспиті – максимально 50 балів. Для допуску до екзамену студент повинен набрати за результатами поточного і модульного контролю не менше 24 балів. 
Іспит є обов’язковою підсумковою формою контролю, яка дає змогу оцінити системне, а не фрагментарне засвоєння навчального матеріалу з «Історії світової культури» і не може бути зведена до рівня поточних форм контролю. Оцінка за екзамен «автоматично» не виставляється.
Іспит з «Історії світової культури» проводиться у письмово-усній формі. Студенти отримують письмові тестові завдання (25 питань), за які максимально можна отримати 25 балів. Друга частина іспиту передбачає усну відповідь на питання з дисципліни, за яку також можна набрати максимально 25 балів. 25 балів за усну відповідь виставляється таким чином:
22-25 балів – «відмінна» відповідь;
18-22 бали – «добра» відповідь;
17-10 балів – «задовільна» відповідь;
9-0 балів – «незадовільна» відповідь.
Таким чином, сумування письмово і усного опитування дає кількість балів підсумкового контролю. 
Оцінка ECTS та визначення	Кількість балів від 1 до 100	Оцінка за традиційною п’ятибальною системою	
А – відмінно	91-100	Відмінно	5	
В – дуже добре	81-90	Добре	4	
С – добре	71-80	Добре	4	
D – задовільно	61-70	Задовільно	3	
E – достатньо	51-60	Задовільно	3	
FX – незадовільно	25-50	Незадовільно	2	
F – незадовільно (потрібна додаткова робота)	0-24	Незадовільно	2	

В екзаменаційну відомість обліку успішності та навчальну картку студента вносяться такі показники:
1 графа – поточна успішність, тобто кількість балів, набраних за семестр (0-50 балів);
2 графа – сумарна кількість балів, набраних на іспиті і протягом семестру (0-100);
3 графа – оцінка за шкалою у системі ECTS, позначена буквою (A, B, C, D, E, F);
4 графа – оцінка за п’ятибальною національною шкалою;
5 графа – оцінка за шкалою у системі ECTS, позначена словом (відмінно, добре, дуже добре, задовільно, достатньо, незадовільно).
Якщо успішність студента оцінена загалом як незадовільна, то у відомість виставляється відмітка «F» і студент скеровується на повторну здачу іспиту, у такому випадку необхідна значна подальша робота. Якщо знання, показані студентом при здачі іспиту незадовільні, у відомість виставляється «FХ» і студент скеровується на повторну здачу іспиту.

Методичне забезпечення
Комплексна програма з курсу „Історія світової культури” для студентів філософського факультету (спеціальності „Культурологія”). – Львів, 2008.
Плани семінарських занять з курсу „Історія світової культури” для студентів філософського факультету (спеціальності „Культурологія”). – Львів, 2008. 
Лекції з історії світової та вітчизняної культури: Навч. посібник. Вид. 2-ге, перероб. і доп. / За ред. А. В. Яртися, В. П. Мельника – Львів, 2005.
Історія світової культури. Культурні регіони: Навч. посібник / Кер. авт. колективу Л. Левчук. – К., 1997.
Полікарпов В. Лекції з історії світової культури. – Харків, 1990.
Культурология. Учебное пособие для студ. высших учебных заведений. – Ростов-на-Дону, 1999.
Курс лекцій з української та зарубіжної культури: Навч. посібник / За ред. Л. Дещинського. – Львів, 1999.
Історія світової культури: Навч. посібник / Кер. авт. колективу Л. Левчук. – К., 2000.
Греченко В., Чорний І., Кушнерук В., Режко В. Історія світової та української культури: Підруч. для вищ. закл. освіти. – К., 2000.
Бичко А. Теорія та історія світової і вітчизняної культури: Курс лекцій. – К., 1992.
Рекомендована література
Базова
Лекції з історії світової та вітчизняної культури: Навч. посібник. Вид. 2-ге, перероб. і доп. / За ред. А. В. Яртися, В. П. Мельника – Львів, 2005.
Історія світової культури. Культурні регіони: Навч. посібник / Кер. авт. колективу Л. Левчук. – К., 1997.
Полікарпов В. Лекції з історії світової культури. – Харків, 1990.
Культурология. Учебное пособие для студ. высших учебных заведений. – Ростов-на-Дону, 1999.
Курс лекцій з української та зарубіжної культури: Навч. посібник / За ред. Л. Дещинського. – Львів, 1999.
Історія світової культури: Навч. посібник / Кер. авт. колективу Л. Левчук. – К., 2000.
Греченко В., Чорний І., Кушнерук В., Режко В. Історія світової та української культури: Підруч. для вищ. закл. освіти. – К., 2000.
Бичко А. Теорія та історія світової і вітчизняної культури: Курс лекцій. – К., 1992.
Теорія та історія світової і вітчизняної культури: Підручник / За ред. Н. Горбача, С. Гелея, З. Росінської– Львів, 1992.
Допоміжна
Основи художньої культури. Ч.1.: Теорія та історія світової художньої культури: Навч. посібник для вищ. навч. закладів / За ред. В. Лозового, Л. Анучиної. – Харків, 1997.
История зарубежного искусства / Под ред. М. Кузьминой, Н. Мальцевой. – М., 1984.
Очерки истории искусства / Под ред. Н. Григоровича, Г. Поспелова. – М., 1987.
Виппер Б. Введение в историческое изучение искусства. – М., 1985.
Дмитриева Н. Краткая история искусств. Вып.1. – М., 1968.
Дмитриева Н. Краткая история искусств. Вып.2. – М., 1991.
Художня культура світу: Європейський культурний регіон: Навч. посібник / За ред. Н. Миропольської, Е. Бєлкіної, Л. Масол, О. Оніщенко. – К., 2001.
Дейвіс Норман. Європа: Історія. – К., 2000.
Бичко А., Бичко І., Табачковський В. Історія філософії: Підручник. – К., 2001.
Інформаційні ресурси
Печчеи А. Человеческие качества // http://www.val--s.narod.ru/pec_gl9.htm
Тоффлер Э. Шок будущего //http://yanko.lib.ru/gum.htm1
Фукуяма Ф. Великий разрыв //Электронная библиотека AzbukNET/http://azbuk.net
Тестові завдання з курсу “Історія світової культури”
Модуль І “Первісна та старосхідна культурно-історичні епохи”

1.З яким історичним періодом пов’язують виникнення поняття культура?
1)Епоха Нового часу. 2) Давньогрецька доба. 3) Давньоримська доба. 4) Первісна епоха. 5) Середньовіччя. 
2.Автор трактату про землеробство (що в перекладі звучить агрикультура), який закликав обробляти землю з особливим душевним станом. 
1)Марк Тулій Ціцерон. 2) Марк Порцій Катон. 3) Тит Лукрецій Кар. 4) Гай Юлій Цезар. 5) Публій Марон Вергілій.
3.Німецький філософ, історіограф XVII ст., який вживав термін культура як самостійний і надав йому ціннісного звучання: культура – те, що підносить людину, доповнює її природу.
1)Нідерман. 2) Гердер. 3) Кант. 4) Пуфендорф. 5) Лютер.

Екзаменаційні питання з курсу “Історія світової культури”
1.Розкрийте зміст поняття культури як ціннісного феномену.
2.Розкрийте зміст поняття світової культури.
3.Розкрийте проблему динаміки культури: культурна самобутність та взаємодія. 
4.Історична типологія культури та проблема її критеріїв.
5.Розкрийте проблему періодизації культури.
6.Історична типологія культури: міфологічний підхід.
7.Історична типологія культури: археологічний підхід.
8.Історична типологія культури: формаційний підхід.
9.Історична типологія культури: цивілізаційний підхід.
10.Історична типологія культури: есхатологічний підхід.
11.Історична типологія культури: технологічний підхід.
12.Історична типологія культури: мистецький підхід.
13.Поясніть поняття культурно-історичної епохи.
14.Які предмет і завдання курсу “Історія світової культури”?
15.Яка історико-археологічна періодизація Первісної культури?
16.Які особливості Первісної культурно-історичної епохи?
17.Розкрийте проблему антропосоціогенезу.
18.Які здобутки Первісної культури (палеоліт, мезоліт, неоліт)?
19.Проаналізуйте духовну культуру Первісної епохи: релігійні вірування та мистецтво.
20.Розкрийте зміст культурологічного поняття Стародавній Схід.
21.Які існують концепції історії культури Стародавнього Сходу? Яка періодизація старосхідних культур?
22.Які особливості Стародавнього Сходу як культурно-історичної епохи?
23.Яка джерельна база єгиптології? Розгляньте головні віхи історії Стародавнього Єгипту.
24.Які періодизація та особливості культури Стародавнього Єгипту?
25.Проаналізуйте давньоєгипетську релігію та міфологію.
26.Як розвивалися наукові знання, техніка та архітектурне будівництво у Стародавньому Єгипті?
27.Як розвивалися писемність, література та образотворче мистецтво у Стародавньому Єгипті?
28.Яка джерельна база вивчення культури Межиріччя? Які головні віхи історії Шумеру, Аккаду, Вавилону та Ассирії?
29.Які періодизація та характерні риси історії культури Месопотамії?
30.Охарактеризуйте релігійно-міфологічні уявлення жителів Месопотамії.
31.Проаналізуйте писемність, наукові знання, освіту та літературу Межиріччя.
32.Які особливості та здобутки архітектури та образотворчого мистецтва Межиріччя?
33.Які джерельна база, періодизація та особливості культури Східного Середземномор’я?
34.Які культурні здобутки стародавньої Фінікії?
35.Яка історія староєврейської культури та в чому полягає її всесвітньо-історичне значення? 
36.Проаналізуйте Старий Завіт як священну книгу іудеїв. Що таке бібліологія? 
37.Які джерела та основні віхи історії Стародавнього Ірану?
38.Які характерні риси культурного розвитку стародавнього Еламу, Мідії, Персії? 
39.Проаналізуйте релігійно-міфологічні уявлення давніх іранців.
40.Які особливості та здобутки давньоіранського мистецтва? 
41.Які періодизація, основні віхи історії та характерні риси староіндійської культури? 
42.Які особливості соціального устрою індійського населення та у чому виявився його вплив на розвиток культури? 
43.Які релігійні вірування Стародавньої Індії?
44.Проаналізуйте писемність, освіту та наукові знання у Стародавній Індії.
45.Які прикметні риси та досягнення давньоіндійського мистецтва?
46.Яка періодизація давньокитайської культури? Висвітліть історію найдавніших китайських держав.
47.Які типові риси давньокитайської культури?
48.Які суспільно-політичні та релігійні вчення існували у Стародавньому Китаї?
49.Проаналізуйте писемність, літературу та наукові знання Стародавнього Китаю.
50.Які особливості розвитку архітектури та образотворчого мистецтва Давнього Китаю?
51.Які періодизація та особливості давніх культур Америки?
52.Які найдавніші культурні феномени мали місце в Мезоамериці?
53.Яка історія культури ацтеків та майя?
54.Яка історія культури інків?
55.Розкрийте зміст Античності як культурологічного поняття.
56.Які типові риси Античної культури?
57.Яка періодизація давньогрецької та давньоримської культур?
58.У чому актуальність та всесвітньо-історичне значення Античної культури?
59.Які особливості культури Стародавньої Греції?
60.Висвітліть Егейський (крито-мікенський) період давньогрецької культури.
61.Висвітліть Героїчний (гомерівський) період давньогрецької культури.
62.Висвітліть Архаїчний період давньогрецької культури.
63.Висвітліть Класичний період давньогрецької культури.
64.Висвітліть Елліністичний період давньогрецької культури.
65.Які сім чудес світу виділяли стародавні греки?
66.Які особливості культури Стародавнього Риму?
67.Висвітліть Етруський період давньоримської культури.
68.Висвітліть Царський період давньоримської культури.
69.Висвітліть культуру періоду Римської республіки.
70.Висвітліть культуру періоду Римської імперії.
71.Висвітліть питання виникнення християнства за часів Римської імперії.
72.Розкрийте зміст Середньовіччя як культурологічного поняття. 
73.Які особливості середньовічної культурно-історичної епохи?
74.Які типові риси культури західноєвропейського Середньовіччя?
75.Які характерні риси середньовічної культури Візантії, арабського Сходу, Індії, Китаю, Японії?
76.Яка періодизація культури західноєвропейського Середньовіччя?
77.Які здобутки культури раннього західноєвропейського Середньовіччя?
78.Охарактеризуйте культуру зрілого західноєвропейського Середньовіччя.
79.Охарактеризуйте художньо-естетичні стилі західноєвропейського Середньовіччя.
80.Поясніть феномен рицарської куртуазної культури. 
81.Які особливості та періодизація візантійської культури?
82.Які здобутки раннього періоду візантійської культури?
83.Які здобутки центрального періоду візантійської культури?
84.Яке історичне значення візантійської культури та у чому її вплив на традиції Київської Русі?
85.Розкрийте зміст культурологічного поняття арабський Схід. Які основні віхи історії арабів?
86.Які особливості ісламу, і як він вплинув на культуру арабського Сходу?
87.Як розвивалися наукові знання в культурі арабського Сходу?
88.Охарактеризуйте мистецтво арабо-мусульманського світу.
89.Висвітліть середньовічну культуру Індії.
90.Висвітліть розвиток культури у середньовічному Китаї.
91.Охарактеризуйте традиційну культуру Японії.
92.Розкрийте зміст Ренесансу як культурологічного поняття. 
93.Яка періодизація культури епохи Відродження? Висвітліть основні віхи історії Європи ХІІІ-ХVІ ст.
94.Які характерні риси історії культури італійського Відродження?
95.Які особливості Північного Відродження?
96.Які особливості Проторенесансу?
97.Проаналізуйте антропоцентризм Раннього Відродження.
98.Проаналізуйте титанізм Високого Ренесансу. Висвітліть творчість Леонардо да Вінчі.
99.Проаналізуйте титанізм Високого Ренесансу. Висвітліть творчість Рафаеля Санті.
100.Проаналізуйте титанізм Високого Ренесансу. Висвітліть творчість Мікеланджело.
101.Охарактеризуйте пізнє Відродження.
102.Порівняйте характерні особливості Південного і Північного Відродження.
103.Які особливості Ренесансу у Нідерландах?
104.Які особливості Німецького Відродження?
105.Які особливості Відродження у Франції?
106.Які особливості Ренесансу в Англії?
107.Розкрийте зміст культурологічного поняття Реформація. Які історичні передумови та ідейні витоки Реформації?
108.Охарактеризуйте культуру Реформація і пояснити як вона вплинула на культуру народів Європи.
109.Які наслідки та культурно-історичне значення Реформації?
110.У чому суть Контрреформації, і які вона мала наслідки для культурного розвитку?
111.Розкрийте зміст поняття „культура Нового часу”. Які основні віхи історії Європи XVII-XVIII ст.?
112.Які характерні риси новочасної культури?
113.Охарактеризуйте філософсько-світоглядну революцію XVII ст.
114.Проаналізуйте наукову революцію XVI-XVII ст.
115.Охарактеризуйте Новий час як епоху мистецького плюралізму. 
116.Які типові риси естетики бароко?
117.Проаналізуйте бароко в літературі, архітектурі, живописі.
118.Які характерні риси та принципи класицизму?
119.Охарактеризуйте класицизм у драматургії, архітектурі, живописі.
120.Охарактеризуйте реалізм у мистецтві ХVІІ століття.
121.У чому суть культурологічного поняття „Просвітництво”? Які головні засади культури Просвітництва?
122.Які особливості англійського Просвітництва?
123.Проаналізуйте французьке Просвітництво.
124.Які особливості німецького Просвітництва?
125.Висвітліть художньо-естетичні напрями доби Просвітництва: класицизм, ампір, реалізм, сентименталізм.
126.Охарактеризуйте рококо як художньо-естетичний напрям.
127.Охарактеризуйте музичну культуру XVІІІ століття.
128.Які основні віхи історії та характерні риси культури ХІХ ст.?
129.Які суспільно-політичні чинники культури Європи та Америки ХІХ ст.?
130.Висвітліть роль науки та техніки в культурі ХІХ ст.
131.Які епохальні відкриття зроблено в науці і техніці ХІХ ст.?
132.Розкрийте суть поняття індустріальна цивілізація.
133.Як розвивалася філософія у ХІХ ст.?
134.Які особливості мистецького життя ХІХ ст.?
135.Охарактеризуйте романтизм як художньо-естетичний напрям.
136.Проаналізуйте реалізм як художньо-естетичний напрям ХІХ ст.
137.Охарактеризуйте натуралізм як художньо-естетичний напрям.
138.Охарактеризуйте імпресіонізм як художньо-естетичний напрям. 
139.Охарактеризуйте постімпресіонізм як художньо-естетичний напрям.
140.Охарактеризуйте символізм як художньо-естетичний напрям.
141.Розкрийте суть поняття еклектизм у мистецтві ХІХ ст.
142.Які основні віхи всесвітньої історії ХХ ст.?
143.Які особливості історії культури Новітньої доби?
144.Які характерні риси історії культури ХХ ст.? 
145.Культурологічна думка про культуру ХХ ст. Футурологічні концепції.
146.Культурологічна думка про культуру ХХ ст. Проблема духовної кризи.
147.Розкрийте проблему маскультури.
148.Які особливості мистецтва ХХ ст.? Охарактеризуйте модерністську та реалістичну тенденції в культурі ХХ ст.
149.Проаналізуйте течії модернізму: фовізм, кубізм.
150.Проаналізуйте течії модернізму: футуризм, конструктивізм.
151.Проаналізуйте абстракціонізм як течію модернізму.
152.Проаналізуйте течії модернізму: експресіонізм, дадаїзм, сюрреалізм.
153.Охарактеризуйте реалістичні тенденції в мистецтві др. пол. ХХ ст.: неореалізм, магічний реалізм.
154.Охарактеризуйте реалістичні тенденції в мистецтві др. пол. ХХ ст.: психологічний реалізм, інтелектуальний реалізм.
155.Поясніть феномен постмодернізму.
156.Проаналізуйте постмодернізм у мистецтві: поп-арт, фотореалізм.
157.Проаналізуйте постмодернізм у мистецтві: сонористика, алеаторика.
158.Проаналізуйте постмодернізм у мистецтві: хеппенінг, мистецтво саморуйнації, концептуалізм.
159.Які особливості культури народів Азії у ХХ ст.: Японії, Китаю, арабського Сходу?
160.Охарактеризуйте сучасну культуру Латинської Америки.
161.Опишіть культуру сучасної Африки.
162.Розкрийте суть історії світової культури як єдності у множинності, цілісності у багатоманітності. 

Опис навчальної дисципліни
(Витяг з робочої програми навчальної дисципліни
“Релігієзнавство)
Найменування показників	Галузь знань, напрям 
підготовки, освітньо-
кваліфікаційний
рівень	Характеристика навчальної дисципліни	
		денна форма навчання	заочна форма навчання	
Кількість кредитів – 4	Галузь знань 0201 – культура	Нормативна 
(за вибором студента)	
Модулів – 4	Напрям підготовки 6.020101 – культурологія	Рік підготовки	
Змістових модулів – 4	Спеціальність (професійне спрямування)  – “культурологія”	1-й, 2-й		
Курсова робота –1		Семестр	
Загальна кількість годин – 146		2-й, 3-й		
		Лекції	
Тижневих годин для денної форми навчання: аудиторних – 2 самостійної роботи студента – 2	Освітньо-кваліфікаційний рівень: бакалавр, магістр	36 год.		
		Практичні, семінарські	
		36 год.		
		Лабораторні	
				
		Самостійна робота	
		74 год.		
		ІНДЗ:	
		Вид контролю: іспит (залік)	
Примітка: Співвідношення кількості годин аудиторних занять до самостійної і індивідуальної роботи становить: 
для денної форми навчання – 72 до 74.

мЕТА ТА ЗАВДАННЯ НАВЧАЛЬНОЇ ДИСЦИПЛІНИ

Мета: підвищити рівень світоглядно-гуманітарної культури студентів, розширити і поглибити їх знання про людину і суспільство шляхом систематизованого викладання знань про сутність і природу релігії, її структуру і зміст, закономірності виникнення та розвитку, особливості функціонування та еволюції, про роль релігії в історії та духовному житті людства загалом і українського народу зокрема, для чого ознайомити студентів з причинами та джерелами походження, історичними умовами та обставинами виникнення релігії як особливого духовного і суспільного феномену людства, складного соціально-історичного явища, розкрити її сутність, структуру та зміст, висвітлити еволюцію її різних типів та форм, історію та особливості віровчення, культу і церковної організації різноманітних релігій та релігійних систем (вірувань, конфесій) світу, з’ясувати соціальні функції та місце релігії в духовному житті людини і суспільства. Зокрема, мета: ознайомити студентів з історією Вселенського християнства й поширення його конфесій в Україні, їхньою роллю і місцем у духовній культурі, релігійному та суспільному житті українського народу. Разом з тим, метою предмету нормативного навчального курсу “Релігієзнавство” є викладання проблем не лише теорії та історії релігії, а й вільнодумства (вільної думки щодо релігії), сприяючи цим формуванню плюралістичної свідомості студентської молоді, прищепленню їй культури громадянського співжиття, толерантності у ставленні до людей різних ідейних переконань.
Завдання:
–	визначити предмет та структуру навчальної дисципліни “Релігієзнавство”, для чого з’ясувати, насамперед у чому полягає об’єкт та предмет релігієзнавства як особливої галузі богословсько-теологічного та гуманітарного знання, спеціальної комплексної (полі дисциплінарної) науки про релігію та відповідної навчальної дисципліни, дати характеристику головним формам релігієзнавства та висвітлити їх дисциплінарну структуру, зокрема розкрити зміст таких важливих тематичних релігієзнавчих розділів академічного релігієзнавства, як теоретичне та історичне релігієзнавство;
–	дати характеристику предмету, структури, методології та методики викладу академічного релігієзнавства, його тематичних розділів у змісті даної навчальної дисципліни, розкрити її міждисциплінарні зв’язки з іншими галузями гуманітарного знання, дисциплінами культурологічно-релігієзнавчого спрямування (історія, історія України, філософія, історія філософії, філософія релігії, соціологія, соціологія релігії, психологія, психологія релігії, антропологія, антропологія релігії, етнологія, етнологія релігій, демографія, демографія релігій, географія, географія релігій, герменевтика, феноменологія, біблієзнавство, феноменологія релігії, компаративістика, компаративне релігієзнавство, порівняльна міфологія, мовознавство, літературознавство, лінгвістичне релігієзнавство, фольклористика, культурологія, культурологія релігії, українознавство, історія української та зарубіжної культури, етика, естетика, мистецтвознавство, політологія, політологія релігії);
–	розглянути загальні питання теоретичного релігієзнавства, що стосується проблем теорії релігії, насамперед аналізу самого поняття “релігія” та пов’язаних з ним понять “Бог”, “віра”, особливостей функціонування релігії у свідомості людини;
–	дати студентам знання, що стосуються розуміння сутності релігії як форми індивідуальної та суспільної свідомості, її особливостей та характерних рис, її місця у системі духовної культури людства;
–	з’ясувати причини походження та історичні обставини виникнення релігії;
–	розкрити соціальні функції та вказати на місце релігії в сучасному світі, її роль у духовному відродженні нашого суспільства;
–	розглянути проблематику історичного релігієзнавства, що охоплює питання історії релігії, для чого дати характеристику первісних релігійних вірувань та ранніх форм релігії, родоплемінних культів та племінних релігій, архаїчних етнічних та сучасних національно-державних релігій світу, а також світових релігій (буддизму, ісламу, християнства) і сучасного релігійного модернізму (неорелігій, НРТ, НРР);
–	ознайомити студентів з основним змістом міфологічної творчості народів світу, різноманітних релігійних оповідей та притч, священних книг (Святого Письма та Святого Переказу) релігій, зокрема таких, як “Книга мертвих” давньоєгипетської релігії, Веди індуїзму, Талмуд іудаїзму, Трипітака та інші буддійські тексти і книги, християнська Біблія, Коран і Суна в ісламі тощо, що увійшли у світову духовну культуру людства як її визначні пам’ятки;
–	викласти історію християнства, виникнення в ньому різних напрямів і конфесій;
–	проаналізувати  відмінності між ними, особливості їхнього віровчення, культу та церковної організації;
–	висвітлити історію релігії в Україні та сучасний стан релігійного життя в ній, звертаючи особливу увагу на навчальну проблему “Християнство в Україні: історія і сучасність”;
–	простежити історію поширення в Україні православ’я, католицизму, греко-католицизму, протестантизму та їхніх міжконфесійних взаємовідносин;
–	висвітлити сучасний стан діючих в Україні основних християнських конфесій;
–	показати  значення  християнської духовності для розвитку духовної культури та моралі українського народу, формування його самобутніх традицій і звичаїв;
–	розкрити роль християнства і його Церкви в Україні як важливого чинника збереження національної ідентичності українців та розвитку їхньої самосвідомості, як необхідної умови єдності українського суспільства;
–	з’ясувати роль і місце вільнодумства (вільної думки щодо релігії) в історії духовної культури народів світу;
–	у підсумку розкрити зміст понять “віротерпимість”, “свобода віросповідання” та принципу свободи совісті й вказати на значення їх законодавчої реалізації як необхідної вимоги духовного життя у демократичному суспільстві.

В результаті вивчення даного курсу студент повинен 
знати:
–	головні проблеми теорії та історії релігії, зокрема, плюралізм поглядів на природу та сутність релігії, її структуру та зміст в сучасному релігієзнавстві;
–	закономірності виникнення та особливості наступної історичної еволюції релігії;
–	специфіку її функціонування як особливого духовного і суспільного феномену;
–	відомі типи та історичні форми релігії, зокрема її первісні та ранні форми, родоплемінні культи та племінні релігії;
–	наступну історію розвитку феномену релігії у формі ранніх (архаїчних) та пізніх етнічних релігій, сучасних національно-державних релігій, світових релігій та релігійного модернізму (НРТ);
–	специфіку основних напрямів Вселенського християнства;
–	головні віхи та події в історії поширення й функціонування його конфесій в Україні;
–	особливості їх віровчення, культу та церковної організації;
–	зміст їх діяльності та внесок у національно-державний й духовно-культурний розвиток українського суспільства;
–	принцип сподоби совісті та історію його законодавчої реалізації й правового регулювання в різних країнах світу, зокрема зміст Закону України “Про свободу совісті та релігійні організації”.
вміти:
–	самостійно аналізувати зміст теорії та історії релігії, зокрема, головні релігієзнавчі концепції;
–	особливості віровчення, культу та церковної (конфесійної) організації різноманітних релігій світу, їх місце в історії духовного розвитку людства;
–	різноманітні події з історії та сучасного життя християнських конфесій в Україні, проводити порівняльний аналіз їхніх конфесійних відмінностей місця і ролі в духовно-релігійному, культурному та суспільному поступі українського народу;
–	сучасний стан реалізації на практиці українського законодавства про свободу совісті та релігійні організації.

Програма навчальної дисципліни
                           Структура навчальної дисципліни

Назви змістових модулів і тем	Кількість годин	
	Денна форма	
	Усього	у тому числі	
		л	п	лаб.	інд.	с.р.	
1	2	3	4	5	6	7	
М о д у л ь  1	
Змістовий модуль 1. Теорія релігії	
Тема 1. Релігієзнавство як галузь знання, наука і навчальна дисципліна	8	2	2			4	
Тема 2. Поняття релігії та плюралізм поглядів на її феномен у релігієзнавстві	16	4	4			8	
Тема 3. Релігія як духовне та соціально-історичне явище	16	4	4			8	
Разом – змістовий модуль 1	40	10	10			20	
М о д у л ь  2	
Змістовий модуль 2. Історія релігії	
Тема 4. Походження, первісні та ранні форми релігії. Родоплемінні культи та архаїчні релігії	8	2	2			4	
Тема 5. Етнонаціональні релігії	8	2	2			4	
Тема 6. Світові релігії: буддизм, іслам	16	4	4			8	
Разом – змістовий модуль 2	32	8	8			16	
М о д у л ь  3	
Змістовий модуль 3. Історія християнства та релігійний модернізм	
Тема 7. Християнство як світова релігія	16	4	4			8	
Тема 8. Головні напрями християнства	16	4	4			8	
Тема 9. Новітні релігії, релігійні течії та рухи	8	2	2			4	
Разом – змістовий модуль 3	40	10	10			20	
М о д у л ь  4	
Змістовий модуль 4. Релігія в Україні. Релігія та проблема свободи совісті	
Тема 10. Релігія в Україні – від язичництва до християнства	18	4	4			10	
Тема 11. Релігія і духовна культура	8	2	2			4	
Тема 12. Свобода совісті, її законодавче забезпечення та правове регулювання	8	2	2			4	
Разом – змістовий модуль 4	34	8	8			18	
Курсова робота							
Усього годин	146	36	36			74	

Змістовий модуль 1. Теорія релігії
Тема. Релігієзнавство як галузь знання, наука і навчальна дисципліна
Релігієпізнання та релігієзнавство. Релігієзнавство – важлива галузь богословсько-теологічного, філософського і конкретно-наукового гуманітарного знання. Його місце та роль у системі суспільних і гуманітарних наук та богословсько-теологічному комплексі. Релігія як об’єкт та предмет релігієпізнання та релігієзнавства.
Релігієпізнання, релігієзнавство і духовна культура. Історичні форми релігієпізнання та головні форми релігієзнавства. Їх спільний об’єкт та різні предмети. Релігієзнавство і теологія (богослов’я). Богословсько-теологічний і релігійно-філософський теїзм. Конфесійне, богословсько-теологічне та релігійно-філософське релігієзнавство, його трансцендентний об’єкт та обмеженість предмету як теїзму, конфесійна упередженість та суб’єктивізм. Об’єкт та предмет конфесійного, богословсько-теологічного та релігійно-філософського релігієзнавства як надприродний об’єкт релігії (релігійної віри) – Бог та проблеми його пізнання (богопізнання) і стосунків зі світом та людиною. Місце дисциплінарної структури богослов’я (теології) в структурі конфесійного релігієзнавства.
Визначення предмету та об’єкту академічного, неконфесійного філософського та конкретно-наукового релігієзнавства. “Безпосередня”, “особиста”, “власне релігія”, “в чистому розумінні” (Платон) як об’єкт академічного релігієзнавства. “Релігія як така”, в цілому, в усіх своїх атрибутах (невід’ємних властивостях) та феноменах (зовнішніх ознаках і проявах), в усій своїй функціональності та історії як його предмет. Проблеми (проблематика) предмету академічного релігієзнавства як теорії та історії релігії (теоретичного та історичного релігієзнавства). Предмет академічного релігієзнавства як складової частини культурознавства, відносно самостійної, спеціальної комплексної полідисциплінарної науки про сутність, структуру та зміст релігії, закономірності її виникнення, особливості еволюції та функціонування, роль у життєдіяльності особи та суспільства, утвердженні гуманістичних загальнолюдських вартостей та духовному оновленні суспільства, про вплив релігії на духовні та державотворчі потенції нації. Предмет (проблематика) теорії релігії як вивчення найбільш суттєвого, спільного, загального в ній. Історія релігії як вивчення конкретного, специфічного, особливого в ній.
Виникнення (сер. ХІХ ст.) та становлення (др. пол. ХІХ – поч. ХХ ст.) релігієзнавства як відносно самостійної, виокремленої, багатодисциплінарної галузі гуманітарного знання на межі філософії, історії, психології, соціології, феноменології, антропології, етнології (етнографії), лінгвістики (мовознавства), порівняльної міфології, фольклористики, герменевтики, археології та інших наук. Засновники та видатні представники дослідження проблем релігієзнавства. Засновники західного академічного релігієзнавства (Фрідріх Макс Мюллер, Едвард Тайлор), його видатні представники (Герберт Спенсер, Джеймс Фрезер, Роберт Маретт (Маррет), Джон Леббок) та їх погляди на релігію.
Релігієзнавство, вільнодумство і атеїзм. Марксистське релігієзнавство: його суб’єктивізм, заполітизованість, атеїстична заангажованість та обмеженість. Релігієзнавча думка в Україні (кордоцентризм – “філософія серця” П.Юркевича, “філософія мови” О.Потебні, історія релігійної думки М.Грушевського та Церкви І.Огієнка).
Тематична (теорія та історія релігії) та дисциплінарна структура сучасного академічного (теоретичного та історичного) релігієзнавства; засновники та представники його окремих дисциплін: компаративне – порівняльне (Ф.-М.Мюллер) та загальне релігієзнавство, філософія релігії (Б.Спіноза, І.Кант, Г.Гегель, Л.Фейєрбах, К.Маркс, Ф.Енгельс, Г.Спенсер, С.Кіркегор, Ф.Ніцше, О.Шпенглер, Ф.Шлейєрмахер, Д.Юм,  Д.Берклі, К.Ясперс, М.Шелер, Л.Вітгенштейн, Б.Рассел), психологія релігії (Ф.Шлейєрмахер, В.Вундт, В.Джемс, З.Фройд, К.-Г.Юнг, Е.Фромм), соціологія релігії (М.Вебер, Е.Дюркгейм, К.Леві-Строс), феноменологія релігії (М.Шелер, Ш. де ля Соссе, Р.Отто, М.Еліаде, Г.ван дер Леув), історія релігії (Ш.-Ф.Дюпюї, К.-В.Вольней, Г.Гегель, Ф.Шлейєрмахер, А.Гарнак, Ш. де ля Соссе, К.Каутський, Е.Ренан, Г.Спенсер, Е.Тайлор, Дж.Фрезер), антропологія (М.Шелер, А.Гелен, Г.Плеснер, Е.Тайлор, Дж.Фрезер, Б.Малиновський, К.Леві-Строс) та етнологія – етнографія (Е.Тайлор, Дж.Фрезер, Дж.Леббок, Р.Маррет, Б.Малиновський, П.Шмідт, Е.Ленг) релігії, біблієзнавство (Б.Спіноза), герменевтичне (Г.Гегель) та лінгвістичне (Л.Вітгенштейн, діячі Віденського гуртка) релігієзнавство, географія та демографія релігій світу, культурологія, політологія та футурологія релігії, теорія та історія вільної думки про релігію (вільнодумства та атеїзму), теорія та історія принципу свободи совісті, його законодавчого забезпечення та правового регулювання.
Загальний зміст (проблематика) сучасного академічного релігієзнавства та особливості змісту (проблематики) складових дисциплін (релігієзнавчих наук) його структури (філософії релігії, соціології релігії, психології релігії, феноменології релігії, історії релігії, компаративного та лінгвістичного релігієзнавства тощо). Головні релігієзнавчі категорії, поняття та терміни.
Методологічні засади сучасного академічного релігієзнавства: принципи наукової об’єктивності та неупередженості, плюралізму, історизму, толерантності та гуманізму. Методологічні функції релігієзнавства щодо окремих гуманітарних і природничих наук. Плюралізм методології філософії релігії та її методологічні функції як серцевини теоретичного релігієзнавства, релігієзнавчої метатеорії щодо конкретних релігієзнавчих дисциплін.
Релігієзнавство як навчальна дисципліна. Мета, завдання, специфіка вивчення та джерелознавча база цього курсу. Предмет та структура навчального курсу релігієзнавства. Методологічні засади його викладання та вивчення: принципи наукової об’єктивності, конкретно-історичної послідовності, плюралізму, толерантності та гуманізму.

Тема. Поняття релігії та плюралізм поглядів на її феномен у релігієзнавстві
Предмет теорії релігії (визначення предмету теорії релігії). Розкриття сутності та змісту головних релігієзнавчих понять: “релігія”, “Бог”, “віра”. Етимологія поняття “релігія”. Поняття релігії як складного духовного та суспільного феномена. Сутність, природа та зміст релігії. Визначення поняття “релігія” як визначення (дефініція – стисла характеристика) сутності (характеру), змісту (“наповнення”) і природи (джерел походження) релігії. Сутнісні ознаки релігії як її атрибути (внутрішні, невід’ємні властивості), що в сукупності складають її сутність. Феномени релігії як її зовнішні ознаки та прояви, релігійні артефакти. Модуси релігії як синтез її атрибутів та феноменів.
Розкриття суті суміжних з поняттям “релігія” понять “Бог” та “релігійна віра”. Бог як “сублімація” атрибутів (сутності) релігії – її джерело (природа). Релігійна віра як визначальна зовнішня ознака, головний феномен (прояв) релігії. Г.Палама про релігію (релігійну віру) як другий модус Бога.
Богословське та світське (філософське, наукове) розуміння релігії. Богословсько-теологічний та філософсько-науковий підходи до визначення релігії як підходи до її пояснення “з-середини” та “із-зовні”. Богословське, ідеалістичне та матеріалістичне розуміння джерел походження та суті релігії. Особливості богословсько-теологічного розуміння (витлумачення) сутності, природи та змісту релігії.
Перші спроби наукового (натуралістичного, матеріалістичного) пояснення земних джерел походження релігії: евгемеризм Евгемера, політико-державна теорія (Критія і Полібія), концепція свідомого ошуканства французьких просвітників-матеріалістів), натуралізм та скептицизм софістів Продікта і Протагора, “теорія страху, неуцтва (незнання) та вигадки” Демокріта, Епікура, Тіта Лукреція Кара, Людвіга Фейєрбаха, антропологічний атеїзм Ксенофана та Л.Фейєрбаха, міфологічно-астральна (солярна) теорія походження релігії французьких вчених К.-В.Вольнея і Ш.-Ф.Дюпюї (які пов’язували витоки релігії з фантастичним витлумаченням давніми людьми метереологічних та астральних явищ) тощо.
Особливості сучасного наукового методу пізнання релігії. Плюралізм поглядів на сутність, природу та зміст релігії в сучасному академічному релігієзнавстві як зіставлення різних поглядів на з’ясування сутності (сутнісних ознак) релігії, джерел (причин) її походження, змісту. Головні сучасні релігієзнавчі концепції визначення характеру (сутності) та походження (природи) релігії: богословсько-теологічні (конфесійні) концепції, такі як традиціоналістична (біблійна версія) Платона, Августина, Єроніма, Т.Аквінського та ін., теїстична Р.Декарта, Г.Лейбніца, Ф.Шелінга, Й.-Г.Фіхте та ін., специфічно-православна, духовно-академічна Ф.Голубинського та В.Кудрявцева-Платонова; філософські (об’єктивно-ідеалістичні вчення Т.Аквінського, А.Кентерберійського, Р.Декарта, Г.Гегеля та ін., які зводяться до раціональних доказів Бога або до ірраціональних як у Р.Отто, К.Барта, Р.Бультмана, Е.Бруннера та морального доказу у І.Канта; суб’єктивно-ідеалістичні пояснення релігії у Ф.Шлейєрмахера, В.Джемса, Г.Оллпорта; натуралістично-матеріалістичні або натуралістично-ідеалістичні концепції в дусі деїзму чи “природної релігії”; матеріалістично-атеїстичні теорії Л.Фейєрбаха та  ін., зокрема марксистські – К.Маркса, Ф.Енгельса, В. Леніна тощо) та соціологічні (М.Вебер, Е.Дюркгейм, Л.Леві-Брюль) інтерпретації; натуралістично-біологічні, біологізаторські в межах теорії психоаналізу фрейдизму (З.Фройд) та психологічні (Ф.Шлейєрмахера та В.Вундта, психологічно-функціональні та психологічно-прагматичні В.Джемса, Г.Оллпорта, Д.Д’юї, натуралістично-соціологічна, психоаналітично-екзистенційна Е.Фромма, “культурних архетипів” К.Г.Юнга) концепції визначення релігії, а також її антропологічно-функціональні (Б.Малиновський) витлумачення.
Основні типи наукових та богословських теорій виникнення релігії. Наукові (лінгвістичні, порівняльно-міфологічні й антропологічно-етнологічні) теорії виникнення релігії. Міфологічна (лінгвістична, натуралістична, натур-міфологічна, астрально-міфологічна, солярна) теорія походження релігії (Ф.-М.Мюллер, А.Кун, Я.Грімм). Анімістична теорія виникнення релігії (Е.Тайлор, Г.Спенсер). Концепції преанімізму: А.Фірканда, К.Прейса, Д.Кінга, вчення про “ману” Р.Маретта і концепція пралогічного (дологічного) мислення Л.Леві-Брюля, теорія аніматизму видатних етнографів В.Богораза та Л.Штернберга, преанімізм – тотемістична теорія французького соціолога Е.Дюркгейма, магічна та тотемістична З.Фройда, магічна теорія Дж.Фрезера про три періоди (магічний, релігійний, науковий) духовно-практичного освоєння світу людством та фетишизму Г.Францева, магічно-прамонотеїстична концепція вчених-богословів П.Шмідта та Е.Ленга як теорія прамонотеїзму – первісного монотеїзму, магічними засобами якого були фетишизм і тотемізм.
Можливість, спираючись на плюралізм концепцій походження та теорій виникнення релігії, визначення сутності “безпосередньої”, особистої, “власне релігії”, в “чистому розумінні” як індивідуального (особистісного) духовного феномену – релігійного відношення людини до світу (відношення до божественної реальності, яка розуміється як Бог чи якось інакше), що складається з відображального, виповнювального та вірувального відношення, загалом – як релігійної свідомості, а сутності “релігії як такої”, в цілому – як духовного феномену людства (духовного і суспільного феномену), соціально-історичного явища, визначальною ознакою, головним зовнішнім проявом якого є релігійна віра (віра в Бога).

Тема. Релігія як духовне та соціально-історичне явище
Релігія як особливий духовний і суспільний феномен, форма індивідуальної та суспільної свідомості, галузь духовної культури людства, складне соціально-історичне явище. Релігія і духовність: релігія як духовний феномен людства. Специфіка релігії як духовного феномена. Релігія як форма індивідуальної та суспільної свідомості, її особливості та характерні риси. Передумови виникнення та причини існування (“корені”) релігії в свідомості людини (людській свідомості): гносеологічні детермінанти та психологічні чинники релігії (гносеологічні та психологічні корені релігії). Релігія – важливий компонент духовної культури. Її взаємозв’язок з іншими формами суспільної свідомості (галузями духовної культури): філософією, наукою, мораллю, правом, політикою, мистецтвом.
Релігія як суспільний феномен. Соціально-історичний характер релігії: релігія як складне соціальне явище, історична категорія. Причини виникнення та існування (“корені”) релігії в людському соціумі (суспільстві): соціальні детермінанти та історичні чинники релігії (соціальні та історичні корені релігії). Історична еволюція релігії: головні типи та історичні форми релігії.
Багатоманітність релігій світу, релігійні конфесії, різноманітність їх віровчення та культу. Обумовленість цим необхідності систематизації (типології та класифікації) релігій світу. Методологічні засади класифікації сучасних релігій світу.
Типи та історичні форми релігії. Типологія релігії: чуттєво-надчуттєвий, демоністичний та теїстичний типи релігії, політеїзм, генотеїзм та монотеїзм, зооморфізм та антропоморфізм, язичництво як тип релігії, його особливості та характерні риси, типи локальних та світових релігій, архаїчних та розвинутих, “мертвих” та історичних тощо. Класифікація релігій світу за історичними формами релігії: релігія первісного суспільства (первісні та ранні форми релігії, родоплемінні культи та племінні релігії); ранні (архаїчні) етнічні та пізні (розвинуті, сучасні) національно-державні релігії, світові релігії, сучасний релігійний модернізм – сучасні “нетрадиційні” культи та неорелігії, новітні релігійні течії та рухи (НРТ, НРР).
Структура релігії та її головні складові елементи: релігійна свідомість, яку складають релігійні уявлення (знання, погляди) та релігійні почуття (емоції, настрої); релігійна діяльність; релігійні відносини; релігійні організації (релігійні інституції). Внутрішня та зовнішня структура релігії. Внутрішня структура релігії як структура релігійної свідомості. Складові елементи релігійної свідомості – релігійні уявлення і почуття; відображальне, виповнювальне та вірувальне (релігійна віра) релігійне  відношення; особистий духовний досвід. Рівні релігійної свідомості – нижчий, буденний та вищий, концептуальний, теоретичний, або буденна релігійна свідомість (релігійна психологія) та релігійна ідеологія. Зовнішня структура релігії: релігійна свідомість (концептуальний та буденний рівні релігійної свідомості), культова та позакультова релігійна діяльність, культові та поза культові релігійні відносини, релігійні організації (релігійні інституції). Релігійний культ як релігійна обрядовість. Основні типи релігійних організацій: Церква, секта та її різновид – харизматичний культ, деномінація. Релігійна громада або релігійна група (громада, група віруючих) як первісна ланка всіх типів релігійних організацій.
Власний відображальний та виповнювальний зміст релігії. Історія релігії як її загальний зміст. Релігійні артефакти (артефакти змісту релігії) як опредмечені феномени (результати) релігійної діяльності. Головний релігійний артефакт – ідеаційна основа релігії як релігійні уявлення (знання, погляди), тематизовані в релігійних віруваннях та віровченнях. Концептуально-конфесійний плюралізм (багатоманітність) ідеаційної основи релігії.
Соціальні функції релігії, головна з яких – життєвої підтримки (компенсаторна, втішальна, терапевтично-лікувальна). Інші функції релігії: світоглядна, культурно-виховна, комунікативна, інтегративна, регулятивна, етноформуюча тощо. Роль та місце релігії у житті й духовному розвитку людини і суспільства. Функції релігійних організацій, головна з яких богослужебна. Місце релігії у національно-культурному та духовному відродженні українського народу на сучасному етапі державотворення в Україні.

Змістовий модуль 2. Історія релігії
Тема. Походження, первісні та ранні форми релігії. Родоплемінні культи та архаїчні релігії
Проблема походження релігії. Богословське та наукове витлумачення (прамонотеїзм у теологічній інтерпретації чи передуючий релігії безрелігійний період в історії людства – в атеїстичній версії). Різні погляди на час (в епоху пітекантропів 800–600 тис. р. до н. е. або неандертальців  200–100 тис. р. до н. е. у час існування первісно-общинного ладу чи в епоху кроманьйонців 40–20 (15) тис. р. до н. е. впродовж формування родо-племінного устрою) та форму (анімізм чи преанімізм) виникнення “мініму”  релігії.
Первісні форми релігії (первісні релігійні вірування), які передували “власне” (“мінімуму”) релігії у духовному відображенні та освоєнні світу. Міфологія (космологія, космогонія, теогонія) як зібрання різних міфів (найбільш давніх уявлень і переказів про створення світу, Землі і життя на ній, богів та інших надприродних істот, а також самих людей), що передували безпосередньому релігійному поясненню світобудови. Демонологія як віра в особливі (насамперед, шкідливі) надприродні сутності та істоти. Магія – віра в існування надприродних засобів впливу на природу і людину. Первісне чаклунство та його соціальна природа. Знахарство як форма релігії. 
Міфологія як згодом основа релігійного віровчення, а магія – релігійного культу (обрядовості).
Ранні форми релігії. Аніматизм – уособлення первісною людиною сил і явищ оточуючої природи, перенесення на неї своїх власних (але перебільшених, абсолютизованих) людських властивостей, тобто – віра в предмети природи, що мають ті ж властивості, що й людина. Виникнення аніматизму в первісному суспільстві.
Анімізм – віра в душу і духів, в існування у матеріальних об’єктів і процесів надприродних духовних двійників. Анімістичні форми вірувань, які існують у примітивних суспільствах.
Фетишизм – віра в існування у матеріальних об’єктів надприродних властивостей, їх обожнення.
Тотемізм – віра у надприродну кровну спорідненість людських колективів з певним видами тварин або рослин.
Анімалізм, зоолатрія – сукупність магічних обрядів і вірувань, пов’язаних з уявленнями про існування родового покровителя у вигляді тварини.
Залишки міфологічно-демонологічних, магічних, анімістичних, фетишистських, тотемічно-анімалістичних тощо уявлень в сучасних політеїстичних та монотеїстичних релігіях.
Родоплемінні релігійні культи, їх особливості та характерні ознаки. Тотемізм як найбільш поширений родоплемінний культ в епоху раннього матріархату. Розвинутий (пізній) матріархат як епоха аграрної (землеробської) культури. Землеробські культи – поклоніння надприродним двійникам тих явищ природи, які впливають на врожай.
Патріархат як епоха виникнення останніх родоплемінних культів. Шаманізм як форма релігії. Шаманське уявлення про духів. Етапи еволюції шаманізму. 
Племінні релігії як перехідна форма до етнічних релігій.
Ранні етнічні (архаїчні) релігії та їх загальна характеристика. Архаїчні етнічні релігійні системи (ранні етнічні релігії) стародавнього світу. Релігії народів Малої Азії і Східного Середземномор’я (Палестини). Релігія Дворіччя (Межиріччя) та її еволюція: ранні етнічні релігії Шумеру, Аккаду, Вавилону, Ассирії.
Релігійно-філософська система Стародавнього Єгипту. Релігії Урарту та Стародавнього Ірану (Персії). Монотеїзм халдейської релігії. Маздаїзм, магізм, анахітизм, зороастризм, мітраїзм, маніхейство та їх дуалістичні особливості.
Ранні етнічні релігії Стародавньої Індії. Релігія Хараппи і Мохенджо-Даро. Релігія Вед (ведизм). Брахманізм. Основи віровчення та культу. Упанішади. Релігійні вірування та релігійно-філософські системи Стародавнього Китаю.
Міфологія та релігія античного світу – Стародавньої Греції та Стародавнього Риму. Еллінізація римської релігії. Виникнення культу імператора.
Міфологія та давні, дохристиянські язичницькі вірування кельтів (“релігія друїдів”), германо-скандинавських (“Еддична міфологія”) та слов’янських народів. Особливості давньоукраїнської міфології та релігії. Велесова книга. Давньоукраїнські релігійні традиції, звичаї та обряди у феномені “двовір’я”. 

Тема. Етнонаціональні релігії
Пізні етнічні релігії, їх загальна характеристика та еволюція до сучасних національних (національно-державних) релігій.
Класифікація національних релігій, їх особливості та характерні риси.
Іудаїзм – перша монотеїстична релігія. Соціально-економічні умови виникнення та розвитку іудаїзму, його історичні форми. Сучасний іудаїзм та його напрями. Особливості віровчення та культу іудаїзму. Священні книги іудаїзму: Тора, Танах, Талмуд. Моральні засади іудаїзму, зміст “Декалогу”. Іудаїзм в Україні.
Зороастризм – давньоіранська релігія. Дуалістичні основи його віровчення та культу. Етична система зороастризму. Священна книга зороастризму – Авеста. Сучасний зороастризм. 
Мандеїзм, особливості його віровчення та культу: від християнської секти до національної релігії.
Індуїзм, особливості його віровчення та культу. Сансара, дхарма, карма, реінкарнація. Веди та ведична традиція індуїзму. Культ Тримурті та аватар. Основні напрями індуїзму, територія його поширення. Сучасний індуїзм як вішнуїзм (крішнаїзм) та шиваїзм (шактизм). Конфесії індуїзму в Україні.
Джайнізм та його місце в релігійній історії Індії. Сучасний джайнізм. 
Сикхізм, причини його виникнення, монотеїстичні основи віровчення та культу. Релігійно-політична та філософська система сикхізму. Сучасний сикхізм як локальна релігія Пенджабу.
Конфуціанство як соціально-етичне вчення і релігія. Конфуціанство в історії Китаю. Сучасне конфуціанство.
Даосизм. Філософія даосизму. Релігійний даосизм в середньовічному Китаї. Пантеон даосизму. Сучасний даосизм.
Синтоїзм – японська національна релігія. Особливості віровчення та культу синтоїзму. Синтоїстська література. Догматика та обряди державного синто. Сучасний синтоїзм та секта Тенрікьо.

Тема. Світові релігії: буддизм, іслам
Обумовленість, обставини та історія виникнення світових релігій, їх особливості та характерні ознаки, регіони поширення.
Буддизм як світова релігія, умови його виникнення та розвитку. Формування вчення про Будду. Ранньобуддійські общини. Священна книга буддизму Трипітака та її зміст. Світоглядні основи буддизму. Буддійська філософія – теоретична основа буддизму як релігійної системи. Основи віровчення та культу буддизму. “4 шляхетні істини”, “серединний, восьмеричний шляхетний шлях” до нірвани. Головне потрійне свято буддизму. Буддійський пантеон. Трикая Будди, бодхисатви, тари. Обряди, звичаї та свята буддизму. Основні напрями буддизму: хінаяна, махаяна. Ламаїзм, виникнення та поширення. Основні положення ламаїзму. Ламаїстська обрядовість. Дацанські свята. Культ хубілганів.
Дзен-буддизм: виникнення та поширення. Особливості дзен-буддизму. Міжнародні буддійські організації. Буддизм в Україні.
Іслам як світова релігія завершеного монотеїзму. Суспільно-історичні причини виникнення та ідейні джерела формування ісламу. Мусульманська філософія і теологія. Суфізм. Вплив мусульманської ідеології на арабський світ. Основи віровчення, культу та церковної організації ісламу. “5 стовпів ісламу”. Умма, халіфат, імамат. Коран як Святе Письмо, культурна пам’ятка мусульман. Суна – Святий Переказ мусульман. Шаріат. Мусульманське право. Структура та джерела. Основні напрями в ісламі: сунізм, шиїзм, харіджизм. Мусульманське сектантство. Іслам в Україні.
Зростання впливу ісламу у постколоніальний період. Наслідки сучасної політизації ісламу та ісламізації політики. Фундаменталізм (ваххабізм).

Змістовий модуль 3. Історія християнства та релігійний модернізм
Тема. Християнство як світова релігія
Соціально-історичні передумови та ідейні джерела виникнення християнства. Біблія і апокрифи.
Соціально-економічні, політичні та духовні (ідеологічні) передумови формування християнства. Ідейні джерела християнського віровчення. Богословська, міфологічна, та історична концепції щодо трактування особи Ісуса Христа як основоположника християнства. Новозавітна література про Христа.
Біблія як священна книга (Святе Письмо) іудеїв та християн, визначна пам’ятка історії та культури. Походження, структура та зміст Біблії. Старий Заповіт як історико-культурна памятка – “святе письмо іудеїв та християн”. Основний зміст старозавітних книг. Новий Заповіт – священна книга християн. Новий Заповіт у структурі Біблії, його основний зміст. Вплив Біблії на різні сфери духовного життя суспільства. Літературні жанри у Біблії. Богословське та наукове тлумачення Біблії. Сенс існування людини за Біблією. Моральні засади у Старому та Новому Заповітах. Порівняльний аналіз “Декалогу” та “Нагірної проповіді” Христа. Переклади Біблії, старослов’янські та українські тексти Біблії. Філософський зміст, історико-культорологічне та морально-виховне значення Біблії.
Еволюція християнства. Вчення ранніх християн. Формування їх церковної організації. Християнські громади і держава. Перетворення християнства на державну, панівну релігію Римської імперії. Наступне поширення та еволюція християнства. Формування його віровчення, культу та церковної організації. Християнський Символ віри. Вселенські собори християнських церков про Символ віри християнства, його обрядовість та церковну структуру, засудження єретичних вчень. Секти та єресі у християнстві. Розколи християнства. 
Історія церковних розколів у світовому християнстві та складання його основних напрямів. Несторіанство. Перший розкол у християнстві як його поділ на діофізитів та монофізитів. Давні східні, монофізитські (нехалкідонські) церкви. Утворення самостійних церков: вірменської, ефіопської, коптської, сирійської, малабарської. Вірменська апостольська церква в Україні.
Другий розкол у християнстві. Поділ християнства на західну та східну гілки. Католицизм: особливості віровчення (католицькі доповнення до Символу віри), культу та церковної організації. Православ’я: особливості віровчення, культу та церковної організації. 
Третій розкол у християнстві. Церковна Реформація і виникнення протестантизму. Особливості його віровчення, культу та церковної організації.
Науково-історична, філософська та релігійна оцінки християнства в контексті його двохтисячоліття.

Тема. Головні напрями християнства
Головні напрями християнства: православ’я, католицизм, протестантизм. Основи їх віровчення, культу та церковної організації.
Православ’я як напрям християнства. Основи віровчення, культу та церковної організації православ’я. Автокефальні та автономні церкви Вселенського православ’я. Помісні православні церкви: Константинопольська, Олександрійська, Антіохійська, Єрусалимська, Грузинська, Руська, Елладська (Грецька), Албанська, Польська, Болгарська, Румунська, Чехословацька, Сербська, Кіпрська, Православна церква США. Віросповідні та культові особливості православ’я, регіони його поширення. Українські витоки Руської Православної Церкви (РПЦ). Старообрядництво, його основні напрями, толки і злагоди. Православне сектантство. Православні секти в Україні. Провідні конфесії українського православ’я: УПЦ-КП, УПЦ-МП, УАПЦ. Вплив православ’я на розвиток загальнолюдської та національної культури.
Католицизм як напрям християнства. Філософські основи католицизму (схоластика, томізм, неотомізм), особливості його віровчення, культу та організаційної структури. Ватикан і папство. Еволюція соціальної доктрини і соціальної політики Ватикану. ХХІ Вселенський (ІІ Ватиканський) собор (1962–1965 рр.) і політика аджорнаменто (оновлення). Ставлення Ватикану до національно-визвольного руху, революційних процесів у “третьому світі”. Ліві течії католицизму, “теологія визволення”. Понтифікат Іоана Павла ІІ та Бенедикта ХVI. Чернечі ордени католицизму. “Східна політика” Ватикану. 
Церковні унії та уніатство як вияв “східної політики” Ватикану. Уніатські церкви світу. Католицизм (РКЦ) в Україні. УГКЦ як уніатство в Україні. Католицько-православний діалог.
Протестантизм як напрям християнства, особливості віровчення, культу та церковної організації. Реформація й утворення протестантських церков (конфесій). 
Ранній протестантизм. Соціально-економічні, політичні, релігійні передумови виникнення раннього протестантизму. Течії раннього протестантизму. Догматика, культ, обряди та діяльність лютеранства, кальвінізму, англіканства, анабаптизму. Особливості протестантської філософії і теології. 
Пізній протестантизм. Конфесії пізнього протестантизму. Віровчення і культова практика баптизму. Історична еволюція баптизму. Сучасний баптизм. Есхатологія і хіліазм як основа віровчення і культу адвентизму. Сучасний адвентизм. Есхатологія у віровченні та культі п’ятидесятництва. Вчення про Святий Дух. “Хрещення Святим Духом” (глосолалія). Сучасне п`ятидесятництво. Свідки Єгови. Есхатологія і хіліазм у догматиці єговізму. Теократизм у вченні й організації “Свідки Єгови”. 
Всесвітні релігійні центри протестантизму. Екуменічний рух (екуменізм) та Всесвітня Рада Церков (ВРЦ) як його центр у протестантизмі.
Неопротестантизм як неохристиянство. Протестантизм в Україні.

Тема. Новітні релігії, релігійні течії та рухи
Причини виникнення релігійного модернізму – різноманітних новітніх релігійних культів: новітніх релігій (неорелігій) та новітніх релігійних течій (НРТ), що походять від певної релігійної традиції (звідси необґрунтованість застосування до релігійного модернізму поняття “нетрадиційних релігійних культів” або “нетрадиційних релігій”), а також новітніх синкретичних, “синтетичних” релігійних рухів (НРР). Визначення поняття “неорелігія” (НРТ, НРР) та його загальна характеристика. Географія неорелігій. Перспективи розвитку релігійного модернізму та поширення неорелігій (НРТ, НРР).
Релігія і містика. Спільне та відмінне між ними. Різновиди містицизму нового часу. Проникнення містицизму в наукову сферу та поширення його серед молоді.
Класифікація головних типів (напрямів, груп) релігійного модернізму (неорелігій, НРТ, НРР) та характеристика діяльності  їх міжнародних релігійних організацій.
Характер віровчення і діяльності найбільш поширених новітніх релігій (неорелігій) та НРТ, НРР.
Неохристиянство: Богородична церква тощо у неоправослав’ї; Церква Ісуса Христа святих останніх днів (мормони), Новоапостольська Церква, Церква Христа, Церква Нового Єрусалиму, рух харизматиків, Церква Уніфікації (Церква Муна), Народний Храм (Храм народів), Божі діти (Діти Бога) тощо у неопротестантизмі. Неокатолицькі організації.
Неоорієнталізм. Напрями та окремі релігії (НРТ, НРР) неоорієнталіського напряму: неоіндуїзм (неовішнуїзм, неошиваїзм та тантричний неошиваїзм – неошактизм), зокрема – Товариство свідомості Крішни (Рух Харе Крішна), послідовники Саї Баби, Тантра-Сангха, Товариство трансцендентальної медитації, Міжнародна комуна сань’ясинів (Товариство Ошо) тощо; бехаїзм (бахаїзм) у неоісламі (неошиїзмі) тощо; необуддизм, зокрема – Аум Сіньрікьо (Алеф) у японському необуддизмі, Фалунь-гун (Фалунь-дафа) у китайському необуддизмі, сучасний дзен-буддизм тощо.
Езотеричні об’єднання: Реріхівське товариство, Асоціація “Живої етики” (агні-йоги), послідовники “окультних наук” - теософії Олени Блаватської, антропософії Рудольфа Штайнера (розенкрейцери) та спіритизму (астросоматичного спіритизму), а також послідовники Данила Андрєєва та Олеся Бердника (Біле Братство) тощо.
Сайєнтологічний, сцієнтичний напрям: Церква сайєнтології, “космічні релігії” тощо.
Новітні релігійні течії та організації в Україні, їх особливості та класифікація. Неоязичництво (новоязичництво): Рідна Віра, РУНВіра, Собор Рідної віри, Ладовірство. Велике Біле Братство Юрія Кривоногова (Юоана Свамі) та Марини Цвігун (Марії Деві Христос) як представник апокаліптичного та синкретичного (“синтетичного”) напрямів в Україні.
Модернізовані квазірелігії: сатанізм (ортодоксальне дияволопоклонство, люциперіанство, Церква Сатани) тощо та їх представництво в Україні.

Змістовий модуль 4. Релігія в Україні. Релігія та проблема свободи совісті
Тема. Релігія в Україні – від язичництва до християнства
Релігійні вірування (язичницькі культи) східнослов’янських племен  у дохристиянську епоху. Язичницька міфологія, дохристиянські вірування та пантеон богів українців. Язичницька сакральна культура та її вплив на традиційне православ’я і сучасні неоязичницькі вірування в Україні.
Початки поширення християнства на українських землях. Поширення християнства на землях східних слов’ян в І–Х ст. Апостол Андрій Первозваний. Становлення християнства на українських землях. Перші християнські громади в Корсуні (Херсонесі). Климент Римський. Корсунська митрополія. Аріанство у готів (Готська митрополія). Християнство серед антів, у Хозарському каганаті. Охрещення Бравліна. 
Від язичництва до християнства: еволюція релігійного життя в Київській Русі у ІХ–Х ст.  Християнство у Київській Русі. Брати-просвітителі Кирило та Мефодій. Їхня “слов’янська” місія. Перше (Аскольдове) хрещення Київської Русі в 860 р. Християнство в Київській Русі за князювання Ігоря, Ольги, Святослава та Ярополка.
Запровадження і утвердження християнства в Київській Русі у кін. Х–ХІ ст. Історичні передумови запровадження християнства на Русі. Соціально-економічні та політичні причини прийняття християнства як державної релігії Київської Русі. Початкова релігійна реформа язичницьких культів Володимира Святославовича у 980 р. Діяльність князя Володимира у запровадженні християнства в Київській Русі. Акт “хрещення Русі” (14 серпня 
988 р.).
Тривалий, складний та суперечливий характер процесу християнізації Київської Русі. Феномен “двовір’я”. Християнство на Русі в домонгольський період (кін. Х–ХІІ ст.). Церковна організація Київської Русі (РПЦ). Київська митрополія в кін. Х–ХІІ ст. Митрополити Іларіон та Клим Смолятич. Монастирі Київської Русі. Києво-Печерська лавра. Антоній і Феодосій Печерський. Софійний характер київського християнства. Значення хрещення Київської Русі.
Еволюція християнства в Україні у XIII–XV ст. Православна церква під владою Литви і Польщі. Історія і особливості життєдіяльності українського православ’я у XIII–XV ст. Київська та Галицька митрополії. Перенесення митрополії з Києва у Володимир, Москву. Литовська та Київська (у Москві) митрополії. Заснування Московської митрополії. Відновлення Київської митрополії на українських землях. Католицька інвазія на східнослов’янських землях у XIII–XV ст. “Східна політика” Ватикану в Україні. Спроби унії в Галичині у XIII ст., Петро Акерович. Встановлення ієрархії РКЦ в Україні (Галицька митрополія у 1375 р.). Флорентійська церковна унія (1439). Митрополит-кардинал Ізидор.
Міжконфесійна боротьба в Україні у XVI–XVІІ ст. Люблінська унія (1569) і посилення утисків православ’я в Речі Посполитій. Проуніатська діяльність ордену єзуїтів у Польщі та в Україні. Католицизм та уніатство в Україні у XVI ст. Унійна традиція в українському християнстві. Берестейська та Ужгородська унії. Берестейська церковна унія (1596). Створення уніатської (греко-католицької) церкви в Україні та Білорусії. Історія запровадження церковної унії в Україні та Білорусії в кін. XVI ст. Вельямин Рутський, Йосафат Кунцевич. Історія запровадження церковної унії в Східній Галичині у XVII–XVIII ст. Галицька митрополія УГКЦ. Уніатський чернечий орден василіан. Замойський собор 1720 р. Лев Кишка. Уніатство на Закарпатті. Ужгородська церковна унія (1646). Мукачівська єпархія у XVIІ–XVІІІ ст.
Історія православної церкви в Україні у XVI–XVІІІ ст. Боротьба Київської митрополії та православних церковних братств з унією. Відродження православної церкви після унії. Українське православ’я Могилянської доби. Петро Могила і Києво-Могилянська академія. Національно-визвольна війна українського народу під проводом Б.Хмельницького у 1648–1654 рр. і кінець унії на Лівобережжі України.
Українська церква за часів козаччини. Православна церква в українській козацькій державі. Період самостійного існування Української Православної Церкви (до 1686 р.). Втрата незалежності українською православною церквою. Українська православна церква під владою Москви. Особливості життєдіяльності українського православ’я у складі РПЦ (кін. XVII–XVIII ст.). Початок синодального періоду в історії РПЦ і політика русифікації українського православ’я.
Історія та сучасне становище конфесій християнства в Україні.
Православ’я в Україні та українській діаспорі у XIХ–XХ ст. Особливості життєдіяльності українського православ’я у складі РПЦ у ХІХ – поч. ХХ ст. Синодальний період  та ліквідація Київської митрополії. Відновлення Київської митрополії. Український екзархат РПЦ в умовах соціалістичної дійсності (1917–1980-і рр. ХХ ст.). Українська автокефальна православна церква та її історія. Початок національно-церковного відродження. Спроба відновлення незалежної Української Автокефальної Православної Церкви на території України у післяжовтневий період (1919/1921–1930 рр.). Роль православ’я в історії суспільства, держави, вітчизняної культури. Православна філософія. Науково-історична оцінка 1000-ліття хрещення Русі. Українське православ’я у діаспорі (Українська православна церква за межами України). Митрополит Іларіон (Іван Огієнко).
Католицизм та греко-католицизм в історії українського християнства у ХІХ–ХХ ст. Основні події в житті РКЦ в Україні з поч. ХІХ до кін. 80-х рр. ХХ ст. Переслідування католиків: гоніння на РКЦ з боку російського самодержав`я та у радянський час.
Українська греко-католицька церква: історія і сучасність. Історія Української греко-католицької церкви, її роль у національно-культурному розвитку українців. Основні віхи історії Української Греко-Католицької Церкви від відновлення її Києво-Галицької митрополії (1807) до Львівського (1946) церковного псевдособору. Ліквідація унії на Правобережній Україні (1839, 1875 рр.) УГКЦ в ХІХ–ХХ ст. :шлях від церковної унії до української національної церкви. “Руська Трійця” і “Русалка Дністрова”. Роль УГКЦ в розвитку національної самосвідомості і духовної культури українського населення Галичини у ХІХ ст. – 40-х роках ХХ ст. Діяльність митрополита Андрея Шептицького (1900–1944). 
Ліквідація УГКЦ тоталітарним режимом у повоєнні роки. “Катакомбний” період в історії церкви. Львівський церковний псевдособор 1946 р. “Самоліквідація” УГКЦ і її “возз’єднання” з РПЦ. Греко-католики в еміграції. Кардинал Йосип Сліпий. Українська Католицька Церква (1957). Кардинал Мирослав–Іван Любачівський. Рух уніатів-покутників у Західній Україні. “Катакомбна церква” греко-католиків. Митрополит Володимир Стернюк. Ужгородська церковна унія від поч. ХІХ ст.  до її ліквідації в 1949 р. Карпато-Руська Церква.         Історія протестантизму в Україні. Поширення конфесій раннього протестантизму (анабаптисти, гусити, социніани, лютерани, кальвіністи – реформати) на Волині та Закарпатті у XVI–ХVІІІ ст. Шляхетсько-просвітницький період історії протестантизму в Україні. Німецькі колоністи і поява менонітів на Півдні України (у 80-х рр. XVIІІ ст.). Пієтично-штундистський та наступні періоди поширення конфесій пізнього протестантизму в Україні: баптисти (з 60-х рр. ХІХ ст.), методисти (з сер. ХІХ ст.), адвентисти (з 80-х рр. ХІХ ст.), п`ятидестники (з 20-х рр. ХХ ст.), єговісти (з 20–40-х рр. ХХ ст.). Основні напрями протестантизму в Україні: євангельські християни-баптисти, адвентисти сьомого дня, п`ятидесятники, свідки Єгови. Сучасний протестантизм в Україні: баптизм, адвентизм, п`ятидесятництво, свідки Єгови та їх конфесії – Всеукраїнський союз об’єднань євангельських християн-баптистів, Західна уніонна конференція АСД в Україні, Всеукраїнський союз ХВЄ.
Сучасний неопротестантизм в Україні – неохристиянство (харизматики, євангельські християни, Церква Христа, Церква Єднання, Новоапостольська церква, мормони) в Україні.
Становище та міжконфесійні проблеми українського християнства в сучасних умовах. Докорінні зміни в становищі всіх напрямів християнства в Україні в сучасних умовах. Місце різних християнських конфесій в процесі національного відродження українського народу, в удосконаленні духовного та суспільно-політичного життя України на сучасному етапі. Реалії та проблеми релігійного життя в Україні в сучасних умовах. Сучасне становище православ’я в Україні. Еволюція сучасного стану українського православ’я: від Українського екзархату РПЦ до Української Православної Церкви – МП. Митрополит Володимир (Сабодан). Проголошення в Україні Української Автокефальної Православної Церкви. І Всеукраїнський собор УАПЦ. Патріарх Київський і всієї України Мстислав (Степан Скрипник). Патріарх Дмитрій (Володимир Ярема). Утворення УПЦ–КП. Патріархи – Володимир (Романюк) і Філарет (Денисенко). Сучасний стан цих православних церков в Україні. Вплив православ’я на соціально-політичне і культурне життя українського суспільства. Легалізація та відродження УГКЦ. Офіційне відновлення діяльності Української Греко-Католицької Церкви. Статус її як найбільшої серед усіх уніатських церков світу. Відзначення 400-ліття Берестейської та 350-ліття Ужгородської уній. Сучасне становище УГКЦ. Кардинал Любомир Гузар. Сучасні проблеми у міжконфесійних стосунках УПЦ–КП, УПЦ–МП, УАПЦ та УГКЦ. Сучасне становище РКЦ в Україні. Сучасний стан міжконфесійного життя на Львівщині.

Тема. Релігія і духовна культура
Релігія як феномен (галузь) духовної культури. Наукове і релігійне розуміння духовної культури: об’єктивна зумовленість місця релігії у сфері духовної культури як самостійної і специфічної форми суспільної свідомості. Релігія в системі духовної культури. Співвідношення релігії і культури. Релігійна культура.
Особливості впливу релігії на різні сфери духовної культури, насамперед на мораль та естетичне освоєння світу. Вплив релігійного мистецтва на художню творчість (архітектуру, скульптуру, живопис, літературу, театр, музику тощо). Роль релігії і Церкви в духовно-культурному вихованні підростаючого покоління.
Вільнодумство в історії духовної культури.
Закономірний та спадкоємний характер виникнення і розвитку ідей вільнодумства. Форми вільнодумства: скептицизм, пантеїзм, деїзм, атеїзм.
Головні історичні етапи у розвитку вільнодумства. Вільнодумство Стародавнього Сходу. Ідеї вільнодумства у Стародавній Греції та Римі. Вільнодумство епохи Середньовіччя (Ібн-Сіна, Р. Бекон, П. Абеляр, Ібн-Рошд, С. Брабантський).
Ідейні джерела вільнодумства епохи Відродження (Еразм Роттердамський, Д. Бруно, Л. Ваніні).
Вільнодумство Нового часу та епохи Просвітництва (Б. Спіноза, Д.Толанд, Д.Дідро, П.Гольбах, К.Гельвецій, Ж.Ламетрі).
Марксистський атеїзм та його обмеженість (К. Маркс, Ф. Енгельс, В. Ленін).
Сучасне вільнодумство (К. Ламонт, Б. Рассел, Ж. Сартр, З. Фройд, Е. Фромм), його особливості та характерні риси.
Вільнодумство в Україні, історичні етапи його розвитку та особливості (С. Зизаній, І. Вишенський, Г. Сковорода, Т. Шевченко, М. Драгоманов, І. Франко, Л. Українка та ін.).

Тема. Свобода совісті, її законодавче забезпечення та правове регулювання
Історія виникнення та основні етапи еволюції поняття “свобода совісті”. Його співвідношення з поняттями “віротерпимість”, “свобода віросповідання”. Суть поняття “свобода совісті” та його основні принципи. Богословське, філософське та юридичне розуміння свободи совісті. Наукове розуміння свободи совісті.
Свобода совісті як духовний суверенітет людини, загальнолюдська норма моралі та конституційно-правова категорія. Елементи свободи совісті: вільне сповідування будь-якої релігії або не сповідування жодної релігії, атеїзм; рівноправність усіх релігійних конфесій перед законом; відокремлення Церкви від держави і школи від Церкви.
Місце свободи совісті в системі демократичних свобод. Релігія і церква в системі державно-правових відносин. Свобода релігійної організації: принципи реєстрації і регламентації діяльності. Місіонерська діяльність. Євангелізація і прозелітизм, їх правове регулювання. Міжнародні правові документи, що регулюють питання свободи совісті.
Порушення свободи совісті в умовах тоталітарного режиму в СРСР. Наслідки порушення свободи совісті в радянський період, у колишньому СРСР.
Актуальні проблеми державно-церковних відносин в сучасних постсоціалістичних країнах колишнього Радянського Союзу, а також у країнах Східної Європи, США, Англії, Іспанії, Італії, Греції, Ізраїлі та ін.
Соціальне, юридичне, економічне, ідеологічне забезпечення свободи совісті в Україні. Законодавче забезпечення свободи совісті в Україні.  Конституційні гарантії та правове регулювання свободи совісті в Україні. Сучасне законодавство України (Закон Верховної Ради України) “Про свободу совісті та релігійні організації”. Демократичні засади нового українського законодавства про свободу совісті та релігійні організації. Ставлення політичних партій України до релігії, церкви та віруючих.
Тематика семінарських занять

№№ з/п	Назва теми	К-сть годин	
1.	Релігієпізнання та релігієзнавство	2	
2.	Поняття релігії та головні релігієзнавчі концепції 	4	
3.	Релігія як духовний і суспільний феномен, її типи та історичні форми	4	
4.	Виникнення та історична еволюція релігії – від первісних вірувань до архаїчних релігій	2	
5.	Сучасні національно-державні релігії	2	
6.	Буддизм та іслам: особливості віровчення та культу, головні напрями	4	
7.	Біблія – Святе Письмо християнства, визначна пам’ятка історії та культури	2	
8.	Еволюція християнства та його головні напрями	6	
9.	Сучасний релігійний модернізм як новітні релігійні культи	2	
10.	Християнство а Україні: історія і сучасність	4	
11.	Релігія і вільнодумство	2	
12.	Конституційні гарантії та правове регулювання свободи совісті в Україні	2	
	РАЗОМ	36	

Тема. Релігієпізнання та релігієзнавство
1. Історія релігієпізнання та форми релігієзнавства.
2. Релігієзнавство – важлива галузь богословського, філософського та гуманітарного знання. Засновники, об’єкт та предмет академічного релігієзнавства.
3. Дисциплінарна структура академічного релігієзнавства. Релігієзнавство як навчальна дисципліна.
Проблемно-ситуаційні вправи
1. Чим зумовлений плюралізм думок щодо суті релігії?
2. У чому різниця між богослов’ям і релігієзнавством?
3. У чому різниця між філософією релігії і релігійною філософією?
Самостійне опрацювання додаткової літератури
Академічне релігієзнавство / За ред.А.М.Колодного. – К., 2000. 
Головащенко С.І. Біблієзнавство. Вступний курс: Навч. посіб. – К., 2001.
Історія світової релігієзнавчої думки: Хрестоматія / Авт. та упор. В.І.Лубський, В.М. Козленко, Т.Г.Горбаченко. – К., 1999.
Калінін Ю.А., Харьковщенко Є.А. Релігієзнавство. – К.,1994–1999.  
Классики мирового религиоведения. – М., 1996.
Кимелев Ю.А. Философия религии: Систематический очерк. – М., 1998.
Лубський В.І., Козленко В.М., Горбаченко Т.Г. Соціологія релігії: Курс лекцій. – К., 1999.
Основы религиоведения / Под ред. И.Н. Яблокова. – М., 1994.
Павлов С.В., Мезенцев К.В., Любіцева О.О. Географія релігій: Навч. посіб. – К., 1999.
Попов А.С. Социальное значение религии и атеизма: история, современность. – М., 1989.
Релігієзнавство: Підручник / За ред. В.І.Лубського, В.І.Теремка. – К., 2007.
Релігієзнавство як наука і навчальна дисципліна. Урок перший. Метод. матеріал до лекції // Людина і світ. – 1992. – № 9–10.
Релігієзнавсчий словник / За ред. А.М.Колодного, Б.О. Лобовика. – К.,1996. – С.271–279.
Угринович Д.М. Введение в религиоведение. – М., 1985.
Угринович Д.М. Психология религии. – М., 1986.
Самостійне опрацювання питань для самоконтролю засвоєння навчального матеріалу
1.Поняття релігії. Богословське (церковне) та світське розуміння її суті, змісту, структури та джерел походження. 
2.Релігія, релігієзнавство та богослов’я (теологія). 
3.Богослов’я (теологія) як релігійно-конфесійне вчення про Бога. 
4.Релігієзнавство як світська наука про релігію. 
5.Структура та зміст релігієзнавства. 
6.Предмет та структура релігієзнавства.
7.Суспільство і релігія.
Підготовка доповідей та наукових рефератів
•Релігієзнавство як галузь богословського та гуманітарного (філософського і конкретно-наукового) знання, полідисциплінарна наука про релігію та навчальна дисципліна.
•Об’єкт, предмет, головні форми та структура релігієзнавства. 
•Суспільство і релігія: соціальні, гносеологічні, психологічні та історичні “корені” релігії.
•Еволюція поглядів на релігію в історії суспільної думки.
•Основні напрями релігієзнавчого пізнання.
•Релігійна ідеологія і богослів’я: сутність, зміст, структура.
•Релігійні конфесії, основні типи релігійних організацій.
•Проблеми релігієзнавчої науки. 
Підготовка есеїв
•Релігієзнавство як світська наука про релігію. 
•Теологія як релігійно-конфесійне вчення про Бога. 
•Богослов’я як систематизований виклад ідеаційної основи релігії (релігійного віровчення, релігійної ідеології). 
Підготовка домашніх завдань
1. Відвідати Львівський музей історії релігії та описати у письмовій інформації своє враження від його експозиції.
2. Підготувати письмову інформація про своє враження від першого ознайомлення з релігієзнавчою літературою.

Тема. Поняття релігії та головні релігієзнавчі концепції
1.Поняття релігії та її сутність. Плюралізм поглядів на характер, природу та зміст релігії в релігієзнавстві.
2.Богословське і світське розуміння сутності та природи релігії. Богословські, філософські і наукові концепції сутності та джерел походження релігії.
3.Богословські та наукові теорії виникнення релігії.
Проблемно-ситуаційні вправи
1. Чому богослови не погоджуються з суб’єктивно-ідеалістичною концепцією релігії?
2. Чи мали рацію античні філософи, що “страх породив богів”?
Самостійне опрацювання додаткової літератури
Аксёнова М., Храмов Г. Религии мира. – М., 1996.
Дулуман Е., Колодний А. Походження релігії // Людина і світ. – 1992. – № 11–12.
Лекции по религиоведению: Учеб. пособие для вузов / Под. ред. И.Н.Яблокова. – М., 1998.
Мень А. История религии: В 7 т. – М., 1991–1994.
Релігієзнавство: Підручник / За ред. В.І.Лубського, В.І.Теремка. – К., 2000–2007.
Релігієзнавчий словник / За ред. А. Колодного і Б. Лобовика. – К., 1996. – С.279–280, 335.
Релігія і суспільство в Україні: фактори змін // Матеріали міжнарод. конф. 15–16 травня 1998 р., Київ. – К., 1998. – С.14–46.
Симонов П.В., Ершов П.М., Вяземский Ю.П. Происхождение духовности. – М., 1989.
Тейлор Э.Б. Первобытная культура. – М., 1989.
Токарев С.А. Религия в истории народов мира. – М., 1986.
Угринович Д.М. Введение в религиоведение. – М., 1985.
Українська культура: Історія і сучасність / За ред. Черепанової С.О. – Львів, 1994. – С.5–19.
Філіпович Л., Колодний А. Що таке релігія? // Людина і світ. – 1992. – № 9–10.
Фрезер Д.Д. Золотая ветвь. – М., 1984.
Самостійне опрацювання питань для самоконтролю засвоєння навчального матеріалу
1.Релігія як складне соціально-історичне явище. 
2.Релігія як особливий духовний феномен, форма суспільної та індивідуальної свідомості. 
3.Культура і релігія. 
4.Релігія як галузь духовної культури людства. 
5.Мораль і релігія. Релігійна мораль. 
6.Політика і релігія. 
7.Освіта і релігія. Релігійна освіта. 
8.Наука і релігія. 
9.Філософія і релігія: філософія релігії, релігійна філософія. 
10.Література і релігія. Релігійна (богословська та богослужебна) література. 
11.Мистецтво і релігія. Релігійне мистецтво. 
12.Архітектура і релігія. Церковна архітектура та храмове будівництво.
Підготовка доповідей та наукових рефератів
•Поняття релігії.
•Плюралізм поглядів на характер і природу релігії в сучасному релігієзнавстві.
•Релігія як особливий духовний феномен, складне соціально-історичне явище.
•Богословські (теологічні) концепції релігії та їх сутність.
•Філософські та соціологічні інтерпретації сутності релігії.
•Психологічні та біологічні концепції релігії.
•Богословські та наукові теорії походження релігії.
Підготовка есеїв
•Анімістична концепція релігії (за працею Е.Тейлора “Первісна культура”). 
•Магічна концепція релігії (за працею Дж.Фрезера “Золота гілка”). 
•З.Фройд про релігію (за працею “Тотем і табу”).
Підготовка домашніх завдань
1. Відвідати Львівський природничий музей та дати характеристику його експозиції у письмовій інформації.
2. Ознайомитися зі змістом відомих творів засновників академічного релігієзнавства Е.Тайлора (“Первісна культура”) та Дж. Фрезера (“Золота гілка”).

Тема. Релігія як духовний і суспільний феномен, її типи та історичні форми
1.Релігія – особливий духовний феномен, важлива галузь духовної культури людства.
2.Релігія як особливий суспільний феномен, складне соціально-історичне явище.
3.Структура та зміст релігії.
4.Соціальні функції, роль та місце релігії у житті людини і суспільства. Функції релігійних організацій.
5.Типи та історичні форми релігії, їх класифікація та загальна характеристика.
6.Класифікація та загальна характеристика релігій світу:
	а) релігія первісного суспільства – первісні, ранні, родоплемінні та племенні релігійні вірування, їх особливості й ознаки;
	б) етнонаціональні релігії – етнічні та сучасні національні (національно-державні) релігії, їх особливості та ознаки;
	в) світові релігії, їх космополітичний характер та суттєві ознаки;
	г) релігійний модернізм, сучасні модерністські (новітні) релігійні культи (неорелігії, НРТ, НРР): сутність, характерні риси.
Проблемно-ситуаційні вправи
1. Визначіть місце релігії в системі духовної культури.
2. Яка з перелічених функцій релігії, на Вашу думку, набуває нині пріоритетного значення: світоглядна, виховна, компенсаторна, інтегративна, регулятивна, комунікативна, етноформуюча?
Самостійне опрацювання додаткової літератури
Дохристиянські вірування / За ред. А.Колодного, Б.Лобовика, Л.Філіпович, П.Яроцького. – К., 1996.
Дулуман Є. Будизм – світова релігія // Людина і світ. – 1993. – № 1.
Дулуман Є.К. Релігія як соціально-історичний феномен. – К., 1994.
Ислам. – М., 1988.
Калінін Ю.А., Харьковщенко Є.А. Релегієзнавство: Підручник. – К., 1997. – С.5–32.
Климович Л.И. Книга о “Коране”, его происхождении и мифологии. – М., 1986.
Колодний А. Релігія в контексті історії і культури українського народу // Релігія в Україні. Дослідження і матеріали. – Львів, 1992. – Вип.1. – С.9–16.
Конфесійна карта Львівщини. Інформаційно-статистичний довідник / Упоряд. С.Т.Боруцький та ін. – Львів, 1997. – С.5–17.
Кочетов А.Н. Буддизм. – М., 1983.
Коран. – М., 1990.
Крывелев И.А. История религий: В 2 т. – М., 1988. – Т.1–2.
Лубський В.І. Релігієзнавство. – К., 1997. – С.3–97.
Мень А. История религии: В 7 т. – М., 1991–1994.
Митрохин Л.Я. Религии “нового века”. – М., 1994.
Павлов С.В. Географія релігій: Навч. посіб. – К., 1998.
Релегієзнавчий словник / За ред. А.Колодного і Б.Лобовика. – К., 1996.
Степовик Д. Релігії світу. – К., 1993.
Степовик Д. Релігії, культи і секти світу. – К., 1997.
Токарев С.А. Ранние формы религии. – М., 1990.
Токарев С.А. Религия в истории народов мира. – М., 1990.
Українська церква між Сходом і Заходом. – К., 1996. – С.151–209.
Християнство: Словарь. – М., 1994.
Янг Дж. Християнство. – М., 1998.
Самостійне опрацювання питань для самоконтролю засвоєння навчального матеріалу
1.Структура та зміст релігії. 
2.Основні елементи релігії: релігійні ідеї, релігійні почуття, релігійний культ та релігійні організації. 
3.Релігійна свідомість та її рівні: релігійна психологія та релігійна ідеологія. 
4.Богослов’я (теологія) як основа релігійної ідеології: структура та зміст. 
5.Основні типи та історичні форми релігії. 
6.Основні типи релігійних організацій. 
7.Релігійна конфесія. Її типи та різновидності. 
8.Соціальні функції релігії. 
9.Первісна релігія, її ранні форми та основні різновиди. 
10.Основні елементи та культи первісної релігії: магія, фетишизм, тотемізм, аніматизм, анімізм. 
11.Родоплемінні культи: природи, тотемізм, астральні, землеробські, духів предків, шаманізм. 
12.Язичництво, його характерні риси, особливості прояву та основні різновиди. 
13.Ранні та пізні етнічні релігії. 
14.Національно-державні релігії: історія і сучасність.
Підготовка доповідей та наукових рефератів
•Релігія як форма індивідуальної та суспільної свідомості.
•Релігійна свідомість: її структура та рівні.
•Релігія як історична категорія: основні еволюційні типи та форми релігії.
•Релігія як галузь духовної культури.
•Релігія і мистецтво.
•Мораль і релігія.
•Зміст і структура релігійного комплексу (основні елементи релігії).
•Структура та зміст релігії.
•Основні типи та історичні форми релігії.
•Соціальні функції релігії та релігійних організацій.
•Еволюція релігії первісного суспільства: первісні та ранні форми релігії, родоплемінні релігійні вірування.
•Еволюція первісних форм релігії.
•Міфологія і релігія Стародавнього Сходу.
•Міфологія і релігія античного світу (Стародавньої Греції та Стародавнього Риму).
•Іудаїзм – національно-державна релігія єврейського народу.
•Національні релігії Індії, Китаю та Японії: індуїзм, джайнізм, сикхізм, конфуціанство, даосизм, синтоїзм.
•Буддизм, християнство та іслам як світові релігії, їх визначальні ознаки та регіони поширення.
Підготовка есеїв
•Релігія як світоглядно-моральний феномен. 
•Релігія як суспільно-функціонуюче явище. 
•Феномен віри як атрибутивна зовнішня ознака релігії. 
•Особистий духовний досвід як досвід пізнання Бога в релігійній свідомості. 
•Релігія – важливий компонент духовної культури. Структура релігії.
•Релігійна свідомість: концептуальний та буденний її рівні.
•Функції релігії та її роль у житті людини і суспільства.
•Роль релігії у національно-культурному та духовному відродженні українського народу.
Підготовка домашніх завдань
1. Ознайомитись  з експозицією Львівської картинної галереї і описати (у вигляді інформації, реферату) відображені в творах образотворчого мистецтва релігійні сюжети. 
2. Оглянути пам’ятки церковної архітектури в старій частині м.Львова (чи за місцем свого постійного проживання) і описати особливості архітектурних стилів, відзначити естетичний вплив, притаманний цим будівлям, специфіку змісту закладеної в них релігійної символіки.
Тема. Виникнення та історична еволюція релігії – від первісних вірувань до архаїчних релігій
1. Виникнення релігії: проблема хронології (часу) та форм її появи.
2. Первісні та ранні форми релігії. Родоплемінні культи. Племінні релігії.
3. Етнічні релігії, їх класифікація та характерні риси:
	а) ранні (архаїчні) етнічні релігії;
	б) пізні етнічні релігії.
4. Архаїчні релігії Стародавнього Сходу (Месопотамії – Шумеру, Вавилону, Ассирії; Єгипту, Малої Азії, Палестини, Фінікії, Персії, Урарту, Індії, Китаю).
5. Антична міфологія та релігія (Стародавньої Греції та Стародавнього Риму).
6. Язичницькі вірування та культи народів (племен) архаїчної Європи (кельтів, германців, скандинавів, слов’ян).
Проблемно-ситуаційні вправи
1. У чому полягає взаємозв’язок “міфології” та “релігії”?
2. Якою, на Вашу думку, буде роль релігії в майбутньому суспільстві?
3. Чим зумовлено появу різних типів релігії?
Самостійне опрацювання додаткової літератури
Алексеев В.П., Першиц А.И. История первобытного общества. – М., 1990.
Алексеев В.П. Становление человечества. – М., 1989.
Антична міфологія / Е.Лаперт, К.Естен. – К.: Махаон-Україна, 2005.
Васильев Л.С. История религий Востока. – М., 1983, 1988.
Дохристиянські вірування / За ред. А.Колодного, Б.Лобовика, Л.Філіпович, П.Яроцького. – К., 1996.
Калінін Ю.А., Харьковщенко Є.А. Релігієзнавство. – К., 1994–1999.
Крывелев И.А. История религий: В 2 т. – М., 1998. – Т.1.
Куманецкий К. История культуры Древней Греции и Рима. – М., 1990.
Мень А. История религии: В 7 т. – М., 1991. – Т.1. – Истоки религии.
Релігії світу / П.Балта, Ж.Боттеро, К.Шадефо та ін. – К.: Махаон-Україна, 2005.
Рыбаков Б.А. Язычество Древней Руси. – М.: Наука, 1988.
Токарев С.А. Ранние формы религии. – М., 1990.
Токарев С.А. Религия в истории народов мира. – М., 1986.
Фрезер Д.Д. Золотая ветвь. – М., 1984.

Самостійне опрацювання питань для самоконтролю засвоєння навчального матеріалу
1. Космологія й міфологія у первісному осмисленні світу. 
2. Первісні форми релігії: міфологія та магія. 
3. Виникнення релігії: початки релігійного осмислення світу. 
4. Еволюція релігії первісного суспільства: первісна релігія, родоплемінні культи. 
5. Родоплемінні культи: їх історія, періодизація та класифікація. 
6. Міфологія та релігія Стародавнього Сходу (Шумеру, Вавілону, Єгипту, Фінікії, Палестини, Ассірії, Урарту, Ірану, Індії, Китаю). 
7. Міфологія та релігія античного світу (Стародавньої Греції, Стародавнього Риму). 
8. Олімпійські боги Стародавньої Греції. 
9. Еволюція релігійних вірувань та язичницький пантеон Стародавнього Риму. 
10.Особливості міфології та релігії елліністичної епохи. 
11.Ведизм та брахманізм як форми еволюції релігії Стародавньої Індії.
Підготовка доповідей та наукових рефератів
•Проблема виникнення первісної релігії (час і форма появи).
•Міфологія й космологія первісного суспільства.
•Магія як основа релігійного культу первісних вірувань.
•Еволюція первісної релігії.
•Анімізм, фетишизм, тотемізм як ранні форми релігії.
•Міфологія і релігія Стародавнього Сходу (Шумеру, Вавилону, Єгипту, Ассирії, Фінікії, Урарту, Палестини, Ірану, Індії, Китаю).
•Ведична література Індії.
•Міфологія і релігія античного світу (Олімпійські боги Стародавньої Греції, язичницький пантеон Стародавнього Риму).
•Язичницькі вірування народів (племен) Західної та Східної Європи.
•Культ природи друїдів.
•Міфологія і релігія германських племен та скандинавських народів.
•Дохристиянська міфологія і релігія східних слов’ян.
Підготовка есеїв
•Виникнення релігії: початки релігійного осмислення світу. 
•Еволюція релігії первісного суспільства. 
•Психотехніка шаманізму.
•Епос про Гільгамеша (релігійний аспект). 
•Ведична література. 
•Олімпійські ігри (міфологічний аспект). 
•Особливості міфології та релігії елліністичної епохи. 
•Релігійні реформи Октавіана Августа.
•Міфологія і релігія античного світу: політеїстичні релігії Стародавньої Греції та Риму.
Підготовка домашніх завдань
1.Ознайомитися з експозицією Львівського музею релігії з проблеми виникнення та історичної еволюції релігії і коротко описати свої враження від побаченого.
2. Перечитати один з розділів (“віршів”) “Велесової книги” та проаналізувати його зміст у своєму есеї.

Тема. Сучасні національно-державні релігії
1.Типологія сучасних релігій, географія їх поширення та роль у житті народів світу:
а) політеїзм, монотеїзм, генотеїзм, дуалізм;
б) національні та національно-державні релігії світу.
2.Іудаїзм як національна релігія євреїв та національно-державна релігія Ізраїлю.
3.Специфіка зороастризму та мандеїзму як національних релігій Ірану та Іраку.
4.Особливості віровчення та культу національних релігій Індії (індуїзму, джайнізму, сикхізму).
5.Національні релігійно-філософські системи Китаю: конфуціанство, даосизм.
6.Синтоїзм як національно-державна релігія Японії.
7.Традиційні і синкретичні релігійні культи Африки.
Проблемно–ситуаційні вправи
1.Чим відрізняється поняття “національної релігії” від “національно-державної”?
2. У чому полягає подвійний зміст поняття “національно-державна релігія”?
Самостійне опрацювання додаткової літератури
Академічне релігієзнавство: Підручник / За наук. ред. проф. А.М. Колодного. – К., 2000.
Біблійний атлас. – К., 1994.
Бхагават-гіта // Всесвіт. – 1981. – № 11; 1991. – № 4.
Васильев Л.С. История религий Востока. – М., 1988.
Калінін Ю.А., Харьковщенко Є.А. Релігієзнавство: Підручник. – К., 1997. – С. 33–85.
Крывелев И.А. История религий: В 2 т. – М., 1988. – Т. 1.
Мень А. История религии: В 7 т. – М., 1991–1994.
Лубський В.І. Релігієзнавство. – К., 1997. – С. 101–225.
Лекции о религиоведению: Учеб. пособие для вузов. – М, 1998.
Павлов С.В., Мезенцев К.В., Любіцева О.О. Географія релігій: Навч. посіб. – К., 1999.
Релігії світу / П. Балта, Ж. Боттеро, К. Шадефо та ін. – К.: Махаон-Україна, 2005.
Релігієзнавчий словник. – К., 1996.
Степовик Д. Релігії світу. – К., 1993.
Токарев С.А. Религия в истории народов мира. – М., 1986.
Традиционные и синкреческие религии Африки. – М., 1986.

Самостійне опрацювання питань для самоконтролю засвоєння навчального матеріалу
1.Сучасні національно-державні релігії: іудаїзм, зороастризм, мандеїзм, індуїзм, джайнізм, сикхізм, конфуціанство, даосизм, синтоїзм. 
2.Іудаїзм: особливості віровчення та культу, основні напрями. 
3.Іудаїзм та його богословська література (Тора, Танах, Талмуд). 
4.Каббала – іудейський містицизм. 
5.Зороастризм та його різновидності. 
6.Веди – основна релігійно-міфологічна пам’ятка давньоіндійського суспільства.
7.Еволюція релігії Стародавньої Індії (ведизм, брахманізм, джайнізм, буддизм, індуїзм, сикхізм). 
8.Сучасні національні релігії Індії (індуїзм, джайнізм, сикхізм). 
9.Індуїзм – релігійна основа життя індійського суспільства: історія і сучасність. 
10.Індуїзм – головна національна релігія Індії: особливості віровчення та культу, основні напрями. 
11.Національні релігії Китаю (конфуціанство, даосизм): історія і сучасність. 
12.Синтоїзм – національна релігія Японії: історія, міфологія, особливості віровчення та культу. 
Підготовка доповідей та наукових рефератів
•Іудаїзм – національно-державна релігія єврейського народу.
•Дуалізм – специфіка зороастризму.
•Особливості віровчення та культу мандеїзму.
•Іудаїзм та його богословська література (Тора, Танах, Талмуд).
•Індуїзм – національно-державна релігія Індії.
•Національні релігії Індії: індуїзм, джайнізм, сикхізм.
•Даосизм і конфуціанство – національні релігії Китаю.
•Синтоїзм – національно-державна регалія Японії.
•Традиційні та синкретичні релігії Африки.
•Монотеїзм сикхізму.
•Даосизм і конфуціанство як релігійно-філософські вчення.
•Джайнізм як заперечення ведичної релігійної традиції.
Підготовка есеїв
•Рукописи Мертвого моря (“Кумранські рукописи”).
•Нірвана: способи досягнення в індуїзмі, джайнізмі, буддизмі.
•Іудаїзм – релігія праведності від Закону (релігія “богообраного народу”) – за вибором.
•Зороастризм – релігія космологічного дуалізму.
•Індуїзм – релігійна основа життя індійського суспільства (хіндудхарма, варнашрама).
•Джайнізм – релігія суворого аскетизму.
•Конфуціанство – релігія морального вдосконалення.
•Даосизм – релігія пасивного ставлення до життя.
•Синтоїзм – релігія національної переваги.
•Даосизм і конфуціанство – національно-державні релігії Китаю: історія і сучасність.
•Синтоїзм – національно-державна релігія Японії: історія і сучасність.
Підготовка домашніх завдань
1. Проаналізувати відмінності (у письмовій формі) у зовнішньому вигляді і внутрішньому оформленні самостійно оглянутих культових споруд, які належать різним релігійним конфесіям.
2. Переглянути та описати у своїй інформації експозицію Львівського музею історії релігії, присвячену національним релігіям народів світу.

Тема. Буддизм та іслам: особливості віровчення та культу, головні напрями
1.Загальна характеристика, історія виникнення, географія (регіони) поширення світових релігій.
2.Буддизм як світова релігія: особливості його віровчення, культу та конфесійної організації.
3. Головні напрями буддизму:
а) буддизм хінаяни і махаяни;
б) китайський і японський буддизм;
в) північний (тантричний) буддизм – ламаїзм (ваджраяна).
4.Іслам як світова релігія: основи його віровчення, культу та церковної організації.
5. Головні напрями ісламу: 
а) сунізм та його теологічно-правничі школи;
б) шиїзм та його секти;
в) суфізм та його вплив на арабо-мусульманську поезію, богослов’я та філософію ісламу;
г) сучасні різновиди ісламу – традиціоналізм, модернізм, фундаменталізм (ваххабізм).
Проблемно-ситуаційні вправи
1. Чому буддизм – світова релігія, а іудаїзм – ні?
2. Чим було зумовлене поширення у світі ісламу?
Самостійне опрацювання додаткової літератури
Академічне релігієзнавство: Підручник / За наук. ред. проф. А.Колодного. – К., 2000.
Буддизм: Словарь. – М., 1992.
Васильев Л.С. История религий Востока. – М., 1988.
Дулуман Є. Буддизм – світова релігія // Людина і світ. – 1993. – № 1.
Ислам: Энциклопедический словарь. – М., 1991.
Ислам. – М., 1988.
Ислам. Краткий справочник. – М., 1986.
Мень А. История религии: В 7 т. – М., 1991–1994.
Климович Л.И. Книга о “Коране”, его происхождении и мифологии. – М., 1986.
Коран // Всесвіт. – 1990. – № 6.
Кочетов А.Н. Буддизм. – М., 1983.
Павлов С.В., Мезенцев К.В., Любіцева О.О. Географія релігій: Навч. посіб. – К., 1999.
Релігієзнавчий словник / За ред. проф. А.Колодного і Б.Лобовика. – К., 1996.
Релігії світу / П.Балта, Ж.Боттеро, К.Шадефо та ін. – К.: Махаон-Україна, 2005.
Самостійне опрацювання питань для самоконтролю засвоєння навчального матеріалу
1.Світові релігії. Буддизм, християнство та іслам: історія виникнення, географічне поширення. 
2.Буддизм: особливості віровчення та культу, ідейні напрямки та основні різновидності. 
3.Ламаїзм – особлива різновидність буддизму. 
4.Тантризм – тантричний буддизм: особливості вірочення та культу. 
5.Чань-буддизм (китайський дзен) та дзен-буддизм (японський дзен): історія та сучасність. 
6.Іслам: особливості віровчення, культу та церковної організації. 
7.Сунізм та його різновидності. 
8.Шиїзм та його різновидності. 
9.Коран і Суна – Святе Письмо та Святий Переказ мусульман. 
10.Іслам і мусульманське богослов’я (калам).
11.Іслам і мусульманське право (шаріат).
Підготовка доповідей та наукових рефератів
•Буддизм, особливості його віровчення та культу. Ідеологія і місце в сучасному світі.
•Дзен-буддизм та ламаїзм – особливі різновиди історичної еволюції буддизму.
•Особливості буддизму хінаяни та махаяни.
•Специфіка китайського та японського буддизму.
•Ламаїзм як тантричний буддизм (ваджраяна).
•Дзен-буддизм: історія і сучасність.
•Філософія буддизму.
•Іслам та його основні напрями (сунізм, шиїзм).
•Іслам у суспільному житті арабо-мусульманського світу: історія і сучасність.
•Калам і суфізм як спекулятивна теологія та містичне богослов’я ісламу.
•Шаріат і класичне мусульманське право (фікх).
•Коран і Суна як Святе Письмо та Святий Переказ ісламу.
•Коран – священна книга мусульман, видатна пам’ятка культури.
•Трипітака – ідейне джерело віровчення та філософії буддизму.
Підготовка есеїв
•Вплив буддизму на формування духовних вартостей народів Далекого Сходу.
•Іслам і шаріат в суспільному житті та обрядово-побутовій культурі арабо-мусульманського світу.
•Філософський зміст Трипітаки та інших священних книг буддизму.
•Коран – видатна пам’ятка світової культури, Святе Письмо мусульман.
Підготовка домашніх завдань
1. Переглянути та описати у короткій інформації експозицію Львівського музею історії релігії, присвячену буддизму та ісламу.
2. Підготувати повідомлення для інших студентів про наявну літературу з питань дослідження світових релігій Сходу в бібліотеці кафедри теорії та історії культури.

Тема. Біблія – Святе Письмо християнства, визначна пам’ятка історії та культури
1. Походження, структура та зміст Біблії.
2. Старий Заповіт як історико-культурна пам’ятка.
3. Новий Заповіт як основа християнського віровчення та історико-культурна пам’ятка.
4.Філософські та моральні засади у Старому та Новому Заповітах: порівняльний аналіз “Декалогу” та “Нагірної проповіді” Ісуса Христа.
Проблемно-ситуаційні вправи
1. У чому полягає символізм біблійних текстів?
2. У чому полягає значення Біблії як історичного джерела?
3. Як Біблія допомагає оцінювати і вирішувати глобальні проблеми сучасності?
Самостійне опрацювання додаткової літератури
Апокрифы ранних християн. – М., 1989.
Беленький М.С. О мифологии и философии Библии. – М., 1977.
Библейская энциклопедия. – М., 1991.
Біблійний атлас. – К., 1994.
Біблія. Книги Святого Письма Старого і Нового Заповіту. Будь-яке видання.
Біблія як пам’ятка світової культури. Методичні рекомендації на допомогу вчителю літератури народів світу. – Львів, 1993.
Геллей Генрі Г. Біблійний довідник Геллея. – Торонто, 1985.
Гече Г. Библейские сказания. – М., 1988.
Головащенко С.І. Біблієзнавство. Вступний курс: Навч. посіб. – К.: Либідь, 2001.
Дарманський П.Ф. Земні джерела “святого письма”. – К.: Молодь, 1985.
Дулуман Є. Слово про Біблію // Людина і світ. – 1990. – № 9.
Калінін Ю.А., Харьковщенко Є.А. Релігієзнавство. – К., 1999.
Косідовський З. Біблійні оповіді. – К., 1985.
Косідовський З. Оповіді євангелістів. – К., 1985.
Крывелев И.А. Библия: Историко-критический анализ. – М., 1982.
Мень А. Мир Библии. – М., 1992.
Семака Є. Біблійна історія Старого Завіту / Є. Семака. Земне життя.
Господа Ісуса Христа / О.Білоусенко. – К.: Час, 1992.
Учителю по Біблію. Навчально-методичний посібник до вивчення теми: “Біблія як пам’ятка історії і культури”. – Львів, 1989.
Фрезер Д. Фольклор в Ветхом Завете. – М., 1987.
Шишман И.Ш. Ветхий Завет и его мир. – М., 1987.
Самостійне опрацювання питань для самоконтролю засвоєння навчального матеріалу
1.Біблія як видатна пам’ятка світової культури, основа християнського віровчення, Святе Письмо християн: історія, структура, зміст. 
2.Біблія – видатна пам’ятка духовної культури людства. 
3.Походження, структура та зміст Біблії. 
4.Зв’язок Біблії з іншими пам’ятками культури стародавніх народів світу. 
5.Сифарім (Танах), масоретська редакція як “єврейська Біблія” та Септуагінта як Старий Завіт християнської Біблії. 
6.Біблія – Святе Письмо християнства та іудаїзму: історія, структура та зміст. 
7.Складання Нового Завіту та формування віровчення християнства. 
8.Канонічна та апокрифічна християнська література. 
9.Біблія як Святе Письмо християнства, історична та літературна пам’ятка. 
10.Біблія як основа віровчення християнства. 
11.Біблія як історичне джерело. 
12.Біблія як джерело християнського культу. 
13.Апокрифічні джерела християнської обрядовості. 
14.Біблійний зміст християнських обрядів та свят. 
15.Канонічні та апокрифічні витоки християнських свят. 
16.Біблія у християнській обрядовості та святах українців. 
17.Біблія як видатна пам’ятка світової літератури. 
18.Біблія як універсальна літературна пам’ятка. 
19.Біблія як збірка різноманітних літературних жанрів. 
20.Біблія і проблеми моралі: біблійна мораль. 
21.Біблія та мораль. 
22.Еволюція біблійної моралі (моральної доктрини Біблії): від Декалогу до Нагорної проповіді. 
23.Біблійні сюжети, образи та мотиви у світовій і вітчизняній культурі. 
24.Біблійна лірика як джерело натхнення у світовій поезії. 
25.Біблійні сюжети у світовій (європейській, українській ) літературі. 
26.Біблійні образи у світовому (європейському, українському) образотворчому мистецтві. 
27.Біблійні мотиви у музичному мистецтві. 
28.Біблійні сюжети, образи та мотиви у кіно і театральному мистецтві. 
29.Біблія та український іконопис. 
30.Біблійний образ Ісуса Христа. 
31.Біблійні пророцтва про прихід Ісуса Христа (месії). 
Підготовка доповідей та наукових рефератів
•Біблія як джерело християнського віровчення.
•Моральні засади “Нагірної проповіді” Ісуса Христа.
•Біблія як пам’ятка літератури.
•Біблійні мотиви в образотворчому мистецтві.
•Історико-культурологічне та морально-виховне значення Біблії.
•Історія походження, структура та зміст Біблії.
•Старий Заповіт як основа іудейського та християнського віровчення, історико-культурна пам’ятка.
•Новий Заповіт як основа християнського віровчення та історико-культурна пам’ятка.
•Біблія як видатна пам’ятка літератури.
Підготовка есеїв
•Біблія як ідейно-догматичне джерело християнського віровчення.
•Моральні засади Старого та Нового Заповіту: порівняльний аналіз “Декалогу” і “Нагірної проповіді” Ісуса Христа.
•Біблійні мотиви у мистецтві (образотворчому, театральному, кіномистецтві).
•Історико-культурне та морально-виховне значення Біблії.
•Біблія – видатна пам’ятка духовної культури людства.
•Канонічна та апокрифічна християнська література.
•Біблія як основа віровчень різних напрямів християнства.
•Біблія як джерело християнського культу.
•Апокрифічні джерела християнської обрядовості.
•Еволюція біблійної моралі: від Декалогу до Нагірної проповіді Ісуса Христа.
Підготовка домашніх завдань
1.Прочитати Старий чи Новий Заповіт, відповідну науково-популярну літературу, коротко описати (реферат) про структуру і зміст цих основних частин Біблії. 
2.Відвідати музей українського мистецтва чи етнографічний музей і підготувати письмову інформацію про відображення біблійної тематики (сюжетів, образів) в українському іконописі та декоративно-прикладному, ужитковому мистецтві.

Тема. Еволюція християнства та його головні напрями
1.Соціально-історичні передумови та ідейні джерела формування християнства. Історія його виникнення та наступна еволюція у I–VIII ст.
2. Вселенські собори християнства.
3. Основи віровчення, культу та церковної організації християнства.
4. Християнські секти та єресі.
5. Історія церковних розколів у християнстві, їх причини та наслідки.
6. Головні напрями сучасного християнства:
а) православ’я. Основи віровчення, культу та церковної організації;
б) католицизм. Особливості віровчення, культу та церковної організації;
в) реформація і протестантизм. Особливості віровчення, культу та конфесійної організації раннього та пізнього протестантизму.  Неопростентантизм;
г) уніатство та уніатські церкви світу.
Проблемно-ситуаційні вправи
1. Які ідеї або положення християнства сприяли перетворенню його в світову релігію? 
2. Яку роль відіграло християнство в історії європейської і світової культури?
3. Що послужило причиною розколів у 1054 і 1518 роках?
4. Що свідчить про синкретичний характер християнства?
5. Якими є основні тенденції еволюції християнства на сучасному етапі?
6. Яким є вплив православ’я на розвиток загальнолюдської та національної культури? 
7. Чим, на Вашу думку, викликаний інтерес Ватикану до соціальних проблем сучасності? 
8. У чому полягають особливості розвитку сучасного протестантизму?	
Самостійне опрацювання додаткової літератури
Академічне релігієзнавство: Підручник / За наук. ред. проф. А.Колодного. – К., 2000.
Валько В. Первісне християнство. – Львів, 1997.
Гергей Енс. История папства. – М., 1996.
Головащенко С.І. Історія християнства: Курс лекцій. – К., 1999.
Гордиенко Н.С. Современная православная церков. – Л., 1986.
Горський В.Л. Адвентизм: історія і сучасність. – К., 1987.
Григулевич І.Р. Папство. Століття ХХ. – К., 1988.
Джерела канонічного права Православної Церкви. – Харків, 1997.
Дулуман Є. Ісус Христос: ім’я і зміст слів // Людина і світ. – 1998. – № 7.
Дулуман Є. Християнство як світова релігія // Людина і світ. – 1993. – № 2–3.
	Єленський В.А. Сучасний протестантизм: динаміка,  процеси, тенденції. – К., 1989.
Зосім О. Центром християнського вчення є сам Христос // Людина і світ. – 1998. – № 3.
Калінін Ю.А., Харьковщенко Є.А. Релігієзнавство: Підручник. – К., 1997. – С.85–114.
Католицизм. – М., 1991.
Козик П.З. Раннее християнство: вымыслы и действительность. – К.: Вища школа, 1987.
Косуха П. Протестантизм // Людина і світ. – 1993. – № 8–9.
Лубський В.І. Релігієзнавство. – К., 1997. – Розд. 15. – С.226–248; 324–364.
Маурітсон М. Католицьке віровчення. – К., 1998.
Мень О. Син людський. – Львів, 1994.
Митрополит Андрей Шептицький // Людина і світ. – 1995. – № 7.
Поснов М.Э. История христианской церкви. – К., 1991.
Православие. – М., 1988.
Протестантизм. – М., 1990.
Ранович А.Б. Первоисточники по истории раннего христианства. – М., 1990.
Релігієзнавчий словник / За ред. А.Колодного, Б.Лобовика. – К., 1996: Християнство. – С.367–368; Православ’я. – С.253–255; Католицизм. – С.153–154; Протестантизм. – С.264.
Ренан Ернст. Жизнь Иисуса. – М., 1992.
Свенцицкая И.С. Раннее христианство: страницы истории. – М., 1988.
Степовик Д. Релігії світу. – К., 1993.
Хома Іван. Нарис історії Вселенської Церкви. – Рим; Львів, 1995.
Христианство: Энциклопедический словарь: В 3-х т. – М., 1993–1995.
Самостійне опрацювання питань для самоконтролю засвоєння навчального матеріалу
1.Соціально-історичні передумови виникнення християнства. 
2.Ідейні джерела християнства: іудаїзм, східні культи, вульгаризована пізньоантична філософія. 
3.Cекта ессенів. Кумранська община та Кумранські рукописи. 
4.Богослов’я (теологія) про Ісуса Христа як Сина Божого, засновника християнства. 
5.Історичні джерела (іудейські, римські) про Ісуса Христа. 
6.Історична наука та релігієзнавство про особу Ісуса Христа: міфологічна та історична школи. 
7.Апостоли та їх місійна діяльність. 
8.Богословська традиція про виникнення Христової Церкви. 
9.Початкова еволюція християнства у І–VІІІ ст. (первісне, раннє та церковне християнство). 
10.Формування віровчення, культу та церковної організації християнства у І–VІІІ ст. 
11.Загальнохристиянські Вселенські собори (ІV–VІІІ ст.). 
12.Первісне, раннє та церковне християнство: формування віровчення, культу та церковної організації. 
13.Християнство в Римській імперії: від переслідувань і гонінь до державної релігії. 
14.Вселенські собори християнства та їх значення для формування системи його віровчення й культу. 
15.Християнський Символ віри: історія складання, основні догмати. 
16.Зміст християнського віровчення. 
17.Християнська обрядовість (культ): структура та зміст, етапи формування та систематизації. 
18.Складання системи християнського культу. 
19.Система християнської обрядовості: основні форми богослужіння, обряди (таїнства) та ритуали, культи поклоніння, церковна атрибутика.
20.Свята у системі християнського культу. 
21.Християнська символіка: її джерела, історія формування, структура та зміст. 
22.Складання структури, головних центрів та ієрархії церковного християнства (ІV-VІ ст.). 
23.Виникнення християнського чернецтва. Його організація та структура. 
24.Історія Вселенських соборів християнства та їх зміст: систематизація віровчення та обрядовості, боротьба з єресями. 
25.Церковні єресі та схизми (розколи). Основні різновидності християнства. 
26.Секти, єресі та схизми (розколи) в історії первісного, раннього та церковного християнства. 
27.Несторіанство та Несторіанська церква. 
28.Три великих церковних розколи у християнстві: їх історія та наслідки. 
29.Перший церковний розкол у християнстві У ст.: монофізитство, нехалкідонські, древні східні церкви. 
30.Другий церковний розкол у християнстві ХІ ст. на католицизм і православ’я: причини та наслідки. 
31.Католицизм: особливості віровчення, культу та церковної організації. 
32.Ватикан: історія і сучасність. 
33.Римські папи та інститут папства. 
34.Історія і сучасне становище РПЦ. 
35.Старообрядництво (розкольники, старовіри): історія, особливості віровчення та обрядовості, основні напрями, толки та злагоди . 
36.Православне сектантство (старе і нове): історія і сучасність. 
37.Уніатство: особливості віровчення, культу та церковної організації. 
38.Ліонська (1274) та Флорентійська (1439) церковні унії. 
39.Церковні унії та уніатські церкви світу. 
40.Єретичні вчення та рухи ХІУ-ХV ст. у католицизмі як ідейні попередники Церковної Реформації та протестантизму. 
41.Церковна Реформація ХVІ ст., третій розкол у християнстві і виникнення протестантизму. 
42.Протестантизм: особливості віровчення, культу та церковної організації. 
43.Історичні форми протестантизму: ранній, пізній та неопротестантизм. 
Підготовка доповідей та наукових рефератів
•Походження християнства та ідейні джерела його формування. 
•Виникнення християнства. 
•Первісне християнство та його особливості. 
•Історія формування християнського віровчення. Вселенські собори про “Символ віри” християнства. 
•Система християнської обрядовості: основні форми богослужіння, обряди, таїнства та риутали, культи поклоніння, церковна атрибутика. 
•Свята у системі християнського культу. 
•Другий розкол у християнстві 1054 р., його причини та наслідки. 
•Чернечі ордени католицизму: історія і сучасність. 
•Старообрядництво, православне сектантство. 
•Баптизм. Церква Євангельських Християн-Баптистів: історія і сучасність. 
•Церква п’ятидесятників: основи віровчення та культу. 
•Адвентизм. Церква Адвентистів Сьомого Дня: історія і сучасність. 
•Свідки Єгови: особливості віровчення та конфесійної діяльності. 
•Конфесії раннього протестантизму: лютеранство, кальвінізм, англіканство. 
•Сучасний неопротестантизм.
Підготовка есеїв
•Ідейні джерела християнства.
•Секта ессенів. Кумранська община.
•Богословська традиція про виникнення Христової Церкви.
•Первісне, раннє та церковне християнство: порівняльний аналіз.
•Християнський Символ віри.
•Значення свят у системі християнського культу.
•Чернече життя у християнстві.
•Єресі, секти та схизми у християнстві.
•Римські папи та інститут папства (папи та папство). Папи та антипапи в католицизмі: історія і сучасність.
•Папа Іван Павло ІІ – видатний церковний та громадський діяч.
•Старообрядництво у православ’ї.
•Церковні унії та уніатські церкви світу: особливості віровчення та культу.
•Церковна Реформація і протестантизм.
Підготовка домашніх завдань
1. Ознайомитись з експозицією Львівського музею історії релігії з проблеми “Ідейні джерела формування християнства” і у письмовій формі (звіту, інформації, реферату) проаналізувати особливості кожного з основних ідейних джерел християнського віровчення. 2. Самостійно опрацювати богословсько-теологічну літературу, періодичні видання певної християнської конфесії, наукову монографічну літературу, що характеризує  її особливості, порівняти їх із специфікою інших християнських конфесій у своєму виступі на семінарі чи у підготовленому рефераті. 

Тема. Сучасний релігійний модернізм як новітні релігійні культи
1.Особливості сучасного релігійного модернізму та причини поширення новітніх релігійних культів (неорелігій, НРТ, НРР).
2.Класифікація новітніх релігійних культів та типологічні характеристики головних напрямів сучасного релігійного модернізму:
а) неохристиянство;
б) неоорієнталізм;
в) сайєнтологічний та езотерико-теософський напрям;
г) синкретично-апокаліптичний напрям;
ґ) неоязичництво;
д) новітні квазірелігії – неосатанізм. 
Проблемно-ситуаційні вправи
1.Чому новітні релігійні культи знайшли поширення, насамперед, у молодіжному середовищі?
2. Чому сатанізм відносять до групи т.зв. “квазірелігій”?
Самостійне опрацювання додаткової літератури
Академічне релігієзнавство: Підручник / За наук. ред. проф. А.Колодного. – К., 2000.
Арестов В.М., Шудрик І.О. Нетрадиційні релігії: суть і спрямування. – К., 1990.
Баркер А. Новые религиозные движения. – Спб., 1997.
Віллем Ж.-П. Європа та релігії. – К., 2006.
Гуревич Л.С. Неотрадиционные религии на Западе и восточные религиозные культы. – М., 1985.
Донаш В., Лешан В. Загальне релігієзнавство: Навч. посіб. – Чернівці, 2005.
Мистика. Религия. Вера. – М., 1998.
Мистика. Религия. Наука. – М., 1996.
Привалов К.Б. Секты: досье страха. – М., 1987.
Релігієзнавство: Навч. посіб. / За ред. В.Л.Петрушенка і О.П.Петрушенко. – Львів, 2005.
Релігієзнавчий словник / За ред. А.Колодного, Б.Лобовика. – К., 1996.
Релігія в сучасному світі: Матеріяли до курсу релігієзнавства / За ред. Г.Зімоня. – Львів, 2007.
Самостійне опрацювання питань для самоконтролю засвоєння навчального матеріалу
1.Релігійний модернізм. Сучасні нетрадиційні релігійні культи. 
2.Причини появи та особливості прояву сучасного релігійного модернізму, його класифікація.
3.Нетрадиційні культи західного походження (неохристиянство, Церква уніфікації, Церква Сайєнтології, Діти Бога). 
4.Нетрадиційні культи східного походження (крішнаїзм, Товариство трансцендентальної медитації, Місія Божественного світла, Міжнародна комуна саньясинів, Аум Сінрікьо). 
5.Сучасні апокаліптичні, містико-магічні та синкретичні культи, неозичництво, сатанізм. 
6.Оккультизм та оккультні “науки”: теософія, антропософія, спіритизм, астросоматичний спіритизм.

Підготовка доповідей та наукових рефератів
•Класифікація особливості віровчення та культової практики “неорелігій” другої половини ХХ ст.
•Особливості прояву сучасної модернізованої (“нетрадиційної”) релігійності та її класифікація.
•Сучасні модерністські (“нетрадиційні”) культи західного (Церква Уніфікації, Народний Храм, Божі Діти) та східного (крішнаїзм, Товариство Трансцендентальної Медитації, Аум Сенрикьо) походження.
Підготовка есеїв
•Причини появи та особливості прояву сучасного релігійного модернізму.
•Неопротестантизм як неохристиянство: особливості, конфесійні прояви.
•Традиція бхакті- та кунділіні-йоги в неоіндуїзмі: кришнаїзм, Товариство Трансцендентальної Медитації.
•Сучасні апокаліптичні, містико магічні та синкретичні культи.
•Сучасний окультизм та “окультні науки”: теософія, антропософія, агні-йога.
Підготовка домашніх завдань
1.Описати в короткій інформації свої враження від спостереження вуличних акцій прихильників Церкви Ісуса Христа святих останніх днів (мормони) та Руху Харе Кришна (кришнаїти). 
2.Переглянути видання журналу “Людина і світ” за 2009–2010 рр. й підготувати на підставі вміщених там матеріалів невелике повідомлення про діяльність НРТ в Україні. 

Тема. Християнство в Україні: історія і сучасність
1. Дохристиянські вірування давніх українців.
 2. Запровадження та поширення християнства в Київській Русі.
3. Українське православ’я: історія і сучасність.
4. Греко-католицька церква в Україні: історія і сучасність.
5. Римо-католицька церква в Україні: історія і сучасність.
6. Протестантизм в Україні: історія і сучасність.
Проблемно-ситуаційні вправи
1. Як вплинуло християнство на культурний розвиток Київської Русі?
2.Якими є основні тенденції еволюції православ’я (католицизму, протестантизму) в умовах Української держави?
3.Яку роль відіграли греко-католицькі діячі церкви в культурно-національному відродженні в Галичині?
Самостійне опрацювання додаткової літератури
Академічне релігієзнавство: Підручник / За наук. ред. проф. А.Колодного. – К., 2000.
Брайчевський М.Ю. Утвердження християнства на Русі. – К., 1988.
Власовський І.Ф. Нарис історії Української Православної Церкви: У 4 т. – Нью-Йорк,  1990.
Гринів О. Йосиф Сліпий як історик, філософ, педагог. – Львів, 1994.
Гринів О. Йосиф Сліпий як історик, філософ, педагог. – Львів, 1994.
Грушевський М.С. З історії релігійної думки на Україні. – К., 1992.
Дохристиянські вірування / За ред. А.Колодного, Б.Лобовика, Л.Філіпович, П.Яроцького. – К., 1996.
Історія євангельсько-баптистського руху в Україні. – Одеса, 1996.
Історія релігії в Україні: Навч. посібник / За ред. А.М.Колодного, П.Л.Яроцького. – К., 1999.
Історія християнської церкви на Україні (Довідковий релігієзнавчий нарис). – К., 1992.
Історія церкви та релігійної думки в Україні: У 3-х кн. – К., 1994.
Калінін Ю.А., Харьковщенко Є.А. Релігієзнавство: Підручник. –  К., 1997. – С.115–161; 226–229.
Колодний А. Релігія в контексті історії і культури українського народу // Релігія в Україні. Дослідження і матеріали. – Львів, 1992.
Конфесійна карта Львівщини. Інформаційно-статистичний довідник / Упоряд. С.Т.Боруцький та ін. – Львів, 1997. – С.18–25.
Кордуба Ю. Митрополит Андрей Шептицький і українське національне відродження // Діалог культур. – Львів, 1996. – Вип.2.
Косуха П. Протестантизм в українському соціокультурному контексті // Українське релігієзнавство. – 1996. – № 1.
Кудлай О. Міжправославний конфлікт в Україні: позиція сторін // Людина і світ. – 1998.  № 2.
Лубський В.І. Релігієзнавство: Підручник для студентів вузів. – К., 1997. – С.267–324.
Любащенко В.І. Історія протестантизму в Україні: Курс лекцій. – К., 1996.
Митрополит Андрей Шептицький // Людина і світ. – 1995. – № 7.
Митрополит Іларіон (Іван Огієнко). Дохристиянські вірування українського народу. – К., 1992. 
Моця О.Л., Ричка В.М. Київська Русь: від язичництва до християнства. – К., 1996.
Огієнко І. І. Українська церква: Нариси з історії Української православної церкви: У 2 т. – К., 1993. – Т.1-2. 
о. Кость Панас. Історія Української церкви. – Львів, 1992.
Паславський І. Між Сходом і Заходом. Нариси з культурно-політичної історії української церкви. – Львів, 1994.
Пашук А. Українська церква і незалежність України. – Львів, 2003.
Пашук А. Церква і незалежність України. – Львів, 1998.
Пащенко В. Православ’я в новітній історії України. – Полтава, 1997.
Релігієзнавство / За ред. В. І. Лубського, В. І. Теремка. – К., 2007.
Релігієзнавчий словник / За ред. Колодного, Б.Лобовика. – К., 1996: УПЦ – С.346–347; УПЦ (КП) – С.347–348; УГКЦ – С.345–346; Протестантизм в Україні. – С.264–265.
Релігійні організації в Україні станом на 1 січня 2010 року // Людина і світ. – 2010. – № 1.
Семчишин М. Тисяча років української культури. – К.,1993.
Тіменик З. Іван Огієнко (Митрополит Іларіон). – Львів, 1996.
Тожецький Р. Митрополит А.Шептицький і національні проблеми // Варшавські українознавчі записки. – 1989. – Ч.1. – С.194–207.
Українська греко-католицька церква. – Львів, 1992.
Українська церква між Сходом і Заходом. – К., 1996. – С.81–119; 151–210.
Свящ. д-р Ю.Федорів. Історія церкви в Україні. – Люблін, 1991.
Харьковщенко Є.А. Софійність Київського християнства. – К., 1996.
Християнство як світова релігія // Людина і світ. – 1993. – № 2–3.
Шептицький А. Твори (морально-пасторальні). – Львів, 1994.
Шептицький А. Твори. Листи-послання. 1939–1944. – Львів, 1991.
Самостійне опрацювання питань для самоконтролю засвоєння навчального матеріалу
1.Дохристиянські язичницькі вірування праукраїнських племен. 
2.Язичницька релігійна реформа та пантеон богів князя Володимира. 
3.Феномен “двовір’я” в Україні: історія сучасність. 
4.Народно-християнські свята і обряди українців як прояв “двовір’я”: поєднання язичницьких звичаїв з християнською традицією. 
5.Історія поширення християнства в Україні (І–Х ст.). 
6.Поширення християнства в Україні за апостольських часів (ап.Андрій Первозванний, св.Климент Римський). 
7.Поширення християнства серед українських племен антів та полян (ІV–VІІІ ст.). 
8.Слов’янська місія Кирила і Мефодія та її наслідки. 
9.Хозарська місія Кирила по поширенню християнства серед східноукраїнських племен. 
10.Моравська місія Кирила та Мефодія по поширенню християнства серед західноукраїнських племен. 
11.Кирило-Мефодіївське християнство у Галичині: його особливості та церковна організація. 
12.Аскольдове хрещення полян 860 р. Руська єпархія. 
13.Християнство за перших Рюриковичів. 
14.Княгиня Ольга – перша християнка Київської Русі. 
15.Володимир Великий і хрещення Київської Русі. 
16.Християнська Церква Київської Русі у Х–ХІІ ст. 
17.Софійний (універсальний) характер “київського” християнства Х–ХІІ ст. 
18.Церковне та монастирське будівництво в Київській Русі у Х–ХІІ ст. 
19.Спроби запровадження церковної унії в Галицько-Волинському князівстві у ХІІІ ст. 
20.Еволюція Української Церкви у ХІІІ–ХV ст. Київська, Галицька, Литовська та Московська митрополії. 
21.Експансія католицизму в Україні та міжконфесійна боротьба у ХІV–ХVІ ст. 
22.Зміни у становищі Української Православної Церкви (УПЦ) в умовах польсько-литовського панування та спроби запровадження унії у ХV–ХVІ ст. 
23.Берестейська церковна унія 1596 р.: причини, підготовка, запровадження та наслідки. 
24.Ужгородська церковна унія 1646 р. та її запровадження в Закарпатті у ХVІІ–ХVІІІ ст. 
25.Історія уніатства та його церковної організації на Правобережній Україні у ХVІІ–ХІХ ст. 
26.УГКЦ в Галичині у ХVІІІ–ХІХ ст. 
27.Уніатство та міжконфесійна боротьба в Закарпатті у ХVІІІ–ХІХ ст. 
28.Українське православ’я Козацької доби та його видатні діячі (Йов Борецький, Петро Могила). 
29.Церковне життя Запорізької Січі. 
30.Історія УПЦ у ХVІІ ст.: Синодальний період історії українського православ’я (ХVІІІ-ХІХ ст.). 
31.Ранній та пізній протестантизм в Україні у ХVІІІ–ХІХ ст.
32.Початок автокефального руху в українському православ’ї. Утворення УАПЦ. 
33.УАПЦ: історія та сучасність. 
34.Українські православні церкви у діаспорі: історія та сучасність. 
35.Історія православ’я в Україні у ХХ ст.: від екзархату до автономії та автокефалії. 
36.Течії автономістів, автокефалістів та обновленців в українському православ’ї 20-30-х рр. ХХ ст. 
37.Історія УГКЦ в першій половині ХХ ст. Андрей Шептицький – видатний церковний діяч України. 
38.Історія УГКЦ в др.пол. ХХ ст.: від Львівського собору 1946 та “катакомбної церкви” до офіційного відновлення у 1989 р. 
39.УКЦ в еміграції. Філадельфійська єпархія. Йосип Сліпий. 
40.Ранній та пізній протестантизм в Україні у ХХ ст. Сучасний неопротестантизм та його конфесії. 
41.Сучасне становище конфесій українського православ’я (УПЦ-КП, УПЦ-МП, УАПЦ). Проблеми міжконфесійних стосунків. 
42.Сучасне становище УГКЦ в Україні та українських уніатських церков у діаспорі. 
43.Сучасний католицизм (РКЦ) в Україні. 
44.Християнство в історії духовної культури українського народу. 
45.Нетрадиційна релігійність в Україні (іудаїзм, іслам, релігійний модернізм, неохристиянство та неозиячництво): історія і сучасність. 
46.Сучасна конфесійна карта України (існуючі в Україні релігійні конфесії, їх керівники, церковні центри, установи, навчальні заклади, кількість громад, динаміка розвитку). 
Підготовка доповідей та наукових рефератів
•Дохристиянські язичницькі  вірування українського народу. 
•Історія поширення християнства в Україні (I–Х ст.). 
•Запровадження та поширення християнства у Київській Русі за кн.Володимира Великого. 
•Київська митрополія у Х–ХІІ ст. 
•Еволюція Української Церкви у ХІІІ–ХV ст. 
•Українське православ’я Козацької доби. 
•Українська Афтокефальна Православна Церква: історія і сучасність. 
•Берестейська (1596 ) та Ужгородська (1646 ) церковні унії.
•Українська Греко-Католицька Церква: історія і сучасність. 
•Римо-Католицька Церква в Україні: історія і сучасність. 
•Сучасний український неопротестантизм. 
•Нетрадиційна релігійність та релігійний модернізм в Україні. 
•Митрополит Іларіон (Іван Огієнко) – визначний релігійний і культурний діяч України.
•Митрополит Андрей Шептицький – визначний релігійний мислитель та діяч України.
•Митрополит Йосиф Сліпий як релігійний філософ та історик греко-католицької церкви.
•Костельник Гавриїл: особистість і діяч Церкви.
Підготовка есеїв
•Уявлення про потойбічний світ в давньоукраїнській міфології.
•Язичництво в духовному житті та культурі слов’янських предків українців.
•Феномен “двовір’я” в релігійному житті українців: історія і сучасність.
•Слов’янська місія Кирила і Мефодія та її наслідки для України.
•Володимир Великий і хрещення Київської Русі.
•Софійний характер “київського” християнства.
•Феномен українського православ’я.
•УГКЦ – національна церква українського народу.
•Особливості поширення протестантизму в Україні.
•Українське неоязичництво. Феномен РУНВіри.
•Сучасне релігійне відродження в Україні: особливості, прояви.
•Дохристиянські релігійні вірування та міфологія проукраїнських племен.
•Українська автокефальна православна церква – вияв прагнення до незалежності українського православ’я.
•Римо-католицька церва в Україні: історія інвазії та сучасні перспективи.
•Греко-католицька церква: шлях від регіональної до загальнонаціональної.
•Сучасний стан греко-католицької церкви на Заході та Сході України.
Підготовка домашніх завдань
1.Підготувати інформацію про відвідання православної (або греко-католицької) церкви, католицького костьолу чи молитовного будинку протестантів. Проаналізувати проповіді, поведінку присутніх, їхню демографічну характеристику (вік, стать).
2.Оглянути експозицію Львівського музею історії релігії на тему “Християнство в Україні” і написати на неї рецензію. 

Тема. Релігія і вільнодумство
1.Релігія – важливий компонент, невід’ємна галузь духовної культури людства.
2.Джерела виникнення вільної думки про релігію та головні форми вільнодумства. Атеїзм як особливий феномен людської свідомості та суспільної думки.
3.Головні історичні етапи розвитку вільнодумства та атеїзму, їх концептуальний зміст та відомі представники.
4. Вільнодумство і атеїзм в Україні: історія і сучасність.
Проблемно-ситуаційні вправи
1. Чи було випадковим зародження вільнодумства?
2. У чому обмеженість тлумачення релігії марксистським атеїзмом?
Самостійне опрацювання додаткової літератури
Академічне релігієзнавство: Підручник / За наук. ред. проф. А.Колодного. – К., 2000.
Асмус В.Ф. Античная философия: Учеб. пособ. – М., 1976.
Гольбах П. Кишенькове богослов’я. – К., 1980.
Історія і теорія релігії і вільнодумства. –– К., 1998.
Історія і теорія релігії та вільнодумства: Навч. посібник / За ред. М.М.Заковича. – К., 1996.
Історія світової релігієзнавчої думки: Хрестоматія / Авт. та упор. В.І.Лубський, В.М.Козленко, Т.Г.Горбаченко. – К., 1999.
Історія української філософії: Хрестоматія / Упоряд. М.В.Кашуба. – Львів, 2004.
Кимелев Ю.А. Современная западная философия религии. – М., 1989.
Кимелев Ю.А. Философия религии: систематический очерк. – М., 1998.
Класики мирового религиоведения. Антология. – М., 1996. – Т.1.
Попов А.С. Социальное значение религии и атеизма: история, современность. – М., 1989.
Таксіль Л. Забавна Біблія. – К., 1977.
Самостійне опрацювання питань для самоконтролю засвоєння навчального матеріалу
1.Культура і релігія. 
2.Релігія як галузь духовної культури людства. 
3.Мораль і релігія. Релігійна мораль. 
4.Політика і релігія. 
5.Освіта і релігія. Релігійна освіта. 
6.Наука і релігія. 
7.Філософія і релігія: філософія релігії, релігійна філософія. 
8.Література і релігія. Релігійна (богословська та богослужебна) література. 
9.Мистецтво і релігія. Релігійне мистецтво. 
10.Архітектура і релігія. Церковна архітектура та храмове будівництво.
11.Джерела та головні форми вільнодумства.
12.Вільнодумство Стародавнього Сходу (Месопотамії, Стародавнього Єгипту, Стародавньої Індії, Стародавнього Китаю).
13.Вільнодумство та атеїзм античної епохи.
14.Середньовічне вільнодумство.
15.Вільнодумство Відродження.
16.Вільнодумство та войовничий матеріалізм епохи Просвітництва.
17.Марксистський атеїзм та його обмеженість.
18.Сучасне західне вільнодумство.
19.Вільнодумство та атеїзм в Україні.
Підготовка доповідей та наукових рефератів
•Взаємозв’язок релігії з іншими галузями духовної культури.
•Витоки та літературні пам’ятки вільнодумства Стародавнього Сходу.
•Вільнодумство та атеїзм в античній філософії.
•Теорія “страху, незнання та свідомого оману” як джерела походження релігії: історичні етапи та форми розвитку, відомі представники.
•Головні форми вільнодумства та їх загальна характеристика: скептицизм, деїзм, пантеїзм, панентеїзм, антитеїзм, атеїзм.
•Опійна оцінка релігії в інтерпретації П.-С.Марешаля, К.Маркса та В.Леніна.
•Войовничий матеріалізм та атеїзм французьких просвітників.
•Особливості атеїзму та антиклерикалізму Бертрана Расела.
Підготовка есеїв
•Релігія – важливий компонент, невід’ємна галузь духовної культури людства.
•Джерела виникнення вільної думки про релігію.
•Атеїзм як феномен людської свідомості та суспільної думки.
Підготовка домашніх завдань
1. Самостійно проаналізувати на основі власних спостережень використання різних стилів у сакральних спорудах Львова. Підготувати з цього приводу коротке повідомлення.
2. Підготувати есе про своє ставлення до “опійної оцінки” релігії К. Марксом та її “класичного атеїстичного визначення” Ф. Енгельсом.

Тема.Конституційні гарантії та правове регулювання свободи совісті в Україні”
1. Свобода совісті як загальнолюдська норма моралі та конституційно-правова категорія.
2. Суть поняття “свобода совісті” та його основні принципи. Богословське, філософське та юридичне розуміння свободи совісті. Релігія і Церква в системі державно-правових відносин.
3.Історія виникнення понять “віротерпимість”, “свобода віросповідання”, “свобода совісті” та їх реалізація у законодавстві зарубіжних країн.
4. Суперечливий характер втілення принципів свободи совісті у колишньому СРСР та їх порушення в умовах тоталітарного режиму.
5. Законодавче забезпечення свободи совісті в Україні. Сучасне законодавство України “Про свободу совісті та релігійні організації”.
Проблемно-ситуаційні вправи
1. Де, коли і ким було вперше проголошено свободу совісті? 
2. Що, на Вашу думку, слід зробити для досягнення справжньої свободи совісті в Україні в умовах її демократичної розбудови? 
3. У чому полягає актуальність  необхідності  вирішення релігійного питання в умовах Західної України? 
4. Якими є основні чинники забезпечення справжньої свободи совісті?
Самостійне опрацювання додаткової літератури
Конституція України. – К., 1996.
Закон Верховної Ради України “Про свободу совісті та релігійні організації”, прийнятий 23 квітня 1991 року // Людина і світ. – 1991. – № 7.
Закон Верховної Ради України “Про об’єднання громадян” // Голос України. – 1992. – 18 лип.
Закон Верховної Ради України “Про альтернативну (невійськову) службу” // Голос України. – 1992. – 18 берез.
Закон Верховної Ради України “Про національні меншини в Україні” // Голос України. – 1992. – 16 лип.
Багатопартійна Українська держава на початку ХХ ст. Програмні документи українських політичних партій. – К., 1991.
Бондаренко В. Перебудова і церква. – К., 1990.
Бондаренко В. Релігія і політика // Людина і світ. – 1998. – № 2.
Бондаренко В. Українська держава і церква: співпраця на новому етапі // Людина і світ. – 1998. – № 7.
Бондаренко В. Церковний корабель у вирі політичних пристрастей. Політичні партії України в їх відношенні до релігії та церкви // Людина і світ. – 1991. – № 5.
Боруцький С. Держава. Церква. Людина. Державно-церковні та міжконфесійні відносини у дзеркалі сучасності. 1992–2002 рр. – Львів, 2003.
Державно-церковні відносини на Україні. Матеріали до курсу лекцій. – Ужгород, 1997.
Динаміка збільшення релігійних громад України за 1988–1998 роки // Людина і світ. – 1998. – № 1.
Єленський В. Держава і церква в СРСР. З історії квітневого двадцятиліття // Людина і світ. – 1990. – № 6–7.
Калінін Ю.А., Харьковщенко Є.А. Релігієзнавство: Підручник. – К. 1997. – Родз. 4. – С.207–226.
Палінчак М. Правове регулювання державно-церковних відносин на Україні. – Ужгород, 1995.
Релігієзнавчий словник / За ред. А.Колодного і Б.Лобовтка. – К., 1996: Свобода совісті. – С.296
Релігія і релігійність в демократичній Україні. – К., 2000.
Слюсаренко А.Г., Томенко М.В. Історія української Конституції. – К., 1993.
Україна багатопартійна. Програмні документи нових партій. – К., 1991.
Самостійне опрацювання питань для самоконтролю засвоєння навчального матеріалу
1.Історія виникнення понять “віротерпимість”, “свобода віросповідання” та “свобода совісті”. Їх реалізація у законодавстві зарубіжних країн.
2.Суперечливий характер втілення принципу свободи совісті у СРСР та УРСР.
3.Сучасне законодавство України “Про свободу совісті і релігійні організації”.
Підготовка доповідей та наукових рефератів
•Свобода совісті як загальнолюдська норма моралі та конституційно-правова категорія.
•Історія виникнення та основні етапи еволюції поняття “свобода совісті”.
•Сучасне законодавство України “Про свободу совісті і релігійні організації”.
•Конституційні гарантії та законодавче забезпечення свободи совісті в Україні.
Підготовка есеїв
•Свобода совісті як духовний суверенітет людини.
•Сучасне законодавство України “Про свободу совісті і релігійної організації”: аналіз змісту.
•Свобода совісті як державний суверенітет.
•Свобода совісті, її законодавче забезпечення та правове регулювання.
•Свобода совісті як загальнолюдська норма моралі
•Конституційні гарантії свободи совісті в Україні.
Підготовка домашніх завдань
1. Ознайомитись з роботою комісії сприяння дотриманню законодавства про свободу совісті і релігійні організації в тій чи іншій районній адміністрації міста (області).
2. Підготуватись до участі у проведенні усного тематичного журналу “Свобода совісті громадян в Україні” або тематичної студентської наукової конференції “Свобода совісті в сучасному суспільстві”.

Підсумкова форма контролю за самостійною роботою студентів по змістовому модулю 1 та 2
Проведення усного колоквіуму на тему: “Типи та історичні форми релігії, їх класифікація та загальна характеристика”.
Запитання до колоквіуму з теми “Типи та історичні форми релігії, їх класифікація та загальна характеристика”.
1.	Історичні форми та еволюційні типи релігії. 
2.	Родоплемінні (первісні) релігійні вірування, їхні  основні форми і ознаки. 
3.	Релігійні  системи Стародавнього світу. 
4.	Географія сучасних релігій та їхня  роль у житті народів світу.
5.	Національно-державні релігії, їх класифікація та характерні риси. 
6.	Світові релігії: загальна характеристика. 
7.	Буддизм: основи віровчення, культу та конфесійної організації. 
8.	Іслам: особливості віровчення, культу та конфесійної організації.

Підсумкова форма контролю за самостійною роботою студентів по змістовому модулю 3 та 4
Проведення усного колоквіуму на тему: “Еволюція християнства, його головні напрями та їх поширення в Україні”.
Запитання до колоквіуму з теми “Еволюція християнства, його головні напрями та їх поширення в Україні”.
1.	Християнство в системі релігій світу. 
2.	Первісне християнство та його особливості. 
3.	Основи віровчення, культу та церковної організації сучасного християнства. 
4.	Католицизм: особливості його віровчення, культу та церковної організації. 
5.	Церковні унії та уніатські церкви світу. 
6.	Православ’я: особливості його віровчення, культу та церковної організації. 
7.	Особливості віровчення, культу та конфесійної організації раннього та пізнього протестантизму, неопротестантизму.
8.	Поширення головних напрямів християнства в Україні: історія і сучасність.

Інші види поточного та підсумкового контролю за
самостійною роботою студентів:

а) проведення аудиторних письмових робіт до тем окремих семінарських занять або за підсумками змістових модулів;
б) проведення програмованого контролю (письмового тестування) як у процесі читання лекцій, проведення семінарських занять, так і під час консультацій, індивідуальних бесід, ділових ігор, колоквіумів або за підсумками змістових модулів;
в) проведення аудиторної контрольної роботи для заміру (“зрізу”) знань студентів по змістових модулях 1, 2, 3.
Тематика творчих завдань
Дорога до храму. 
Зустріч з духовним.
Сакральне мистецтво.
Моральний зміст церковної  літургії (православної, греко-католицької, католицької).
Світ Біблії.

Тематика контрольних робіт до семінарського заняття з теми “Релігія як духовний і суспільний феномен, її типи та історичні форми”
1.	Богослов’я (теологія) як релігійно-конфесійне вчення про релігію. 
2.	Релігієзнавство як світська наука про релігію, важлива галузь філософського знання. 
3.	Предмет та структура релігієзнавства. 
4.	Поняття релігії. Плюралізм поглядів на сутність релігії в сучасному релігієзнавстві. 
5.	Богословське та світське (наукове, філософське) розуміння сутності, змісту, та джерел походження релігії. 
6.	Релігія як особливий духовний феномен, форма суспільної та індивідуальної свідомості. 
7.	Релігія як складне соціально-історичне явище.

Тематика контрольних робіт до колоквіуму з теми “Типи та історичні форми релігії, їх класифікація та загальна характеристика”
1.	Виникнення та еволюція первісної релігії. 
2.	Родоплемінні культи та їхні особливості. 
3.	Етнічно-національні та національно-державні релігії, їх класифікація та характерні риси. 
4.	Сучасні  національно-державні релігії, особливості їх віровчення, культу та церковної організації. 
5.	Загальна характеристика світових релігій, їхні суттєві ознаки, історія виникнення та географія їхнього поширення. 
6.	Буддизм як світова релігія: особливості віровчення, культу, основні ідейні напрями та різновиди. 
7.	Іслам як світова релігія: особливості віровчення, культу, церковної організації, основні напрями. 
8.	Релігійний модернізм: сучасні новітні релігійні культи та позаконфесійні віровчення. 
Тематика контрольних робіт до семінарського заняття з теми: “Біблія – Святе Письмо християнства, визначна пам’ятка історії та культури”
1.	Ідейні джерела Біблії. 
2.	Історія написання Біблії. 
3.	Структура і зміст Старого Заповіту. 
4.	Структура і зміст Нового Заповіту. 
5.	Біблія як історичне джерело. 
6.	Біблія як літературно-художня пам’ятка. 
7.	Місце Біблії  в духовній культурі людства. 

Тематика контрольних робіт до семінарського заняття з теми “Еволюція християнства та його головні напрями”
1.	Соціально-історичні передумови виникнення християнства. 
2.	Ідейні джерела християнства: іудаїзм, східні культи, вульгаризована пізньоантична філософія, проповідницька місія Ісуса Христа та св.апостолів, Біблія. 
3.	Християнська література, історичні джерела  та історична наука про особу Ісуса Христа. 
4.	Богословська традиція виникнення Христової Церкви. 
5.	Початкова еволюція християнства: первісне, раннє та церковне християнство. 
6.	Загальнохристиянські Вселенні собори і формування віровчення, культу та церковної організації християнства. 
7.	Секти, єресі та схизми (розколи) в історії християнства. 
8.	Несторіанство та монофізитство, нехалкідонські, древні східні церкви. 
9.	Католицизм: особливості віровчення, культу та церковної організації. 
10.	Православ”я: особливості  віровчення, культу та церковної організації. 
11.	Церковні унії та уніатські церкви світу. 
12.	Протестантизм: особливості віровчення, культу та конфесійної організації. 

Тематика контрольних робіт до семінарського заняття з теми “Християнство в Україні: історія і сучасність”
1.	Соціально-політичні та ідеологічні причини запровадження християнства в Київській Русі. 
2.	Історичні передумови запровадження християнства  в Київській Русі. 
3.	Історія хрещення Київської Русі.
4.	Православ’я в Україні: історія і сучасність. 
5.	Католицизм та уніатство в Україні: історія і сучасність. 
6.	Основні течії протестантизму в Україні. 
7.	Особливості релігійної ситуації на Львівщині. 

Тематика контрольних робіт до семінарського заняття з теми “Конституційні гарантії та правове регулювання свободи совісті в Україні”
1.	Історія виникнення понять “віротерпимість”, “свобода віросповідання” та “свобода совісті”. Їх реалізація у законодавстві зарубіжних країн.
2.	Суть поняття “свобода совісті” та його основні принципи. Богословське, філософське та юридичне розуміння свободи совісті.
3.	 Порушення принципів свободи совісті в умовах тоталітарного режиму у колишньому СРСР. 
4.	Законодавче забезпечення свободи совісті в Україні.

Зразки тестових завдань
№ 1

1. Який догмат характерний тільки для католицизму?
1) Воскресіння Ісуса Христа
2) Боговтілення 
 	3) Вознесіння 
4) Верховна влада і непогрішимість Папи Римського 
5) Спокутування 

2. Перелічіть три напрями християнських конфесій, що відокремилися від православ’я і два – в протестантизмі.
1) Баптизм
2) Христовіри 
3) Адвентизм
4) Духобори
5) Молокани 
                              
№ 2

1. Які детермінанти релігії в суспільстві зумовлюють її існування як духовного феномену і які – як соціального явища?     
1) Гносеологічні 
2) Історичні 
3) Соціальні 
4) Психологічні 
5) Моральні 

2. Хто з перелічених церковних діячів став першим митрополитом УГКЦ?
1) Іпатій Потій 
2) Петро Могила 
3) Кирило Терлецький 
4) Михайло Рогоза 
5) Гедеон Балабан 

Питання
контрольної роботи для заміру знань студентів II курсу
філософського факультету (спеціалізація – "Культурологія") з курсу “Релігієзнавство”

1.	Поняття релігії. Богословське (церковне) та світське розуміння її суті, змісту, структури та джерел походження: богословські, філософські та наукові концепції релігії.
2.	Історична наука та релігієзнавство про особу Ісуса Христа: міфологічна та історична школи.
3.	Богослов’я (теологія) як релігійно-конфесійне вчення про Бога, конфесійна (богословсько-теологічна) форма релігієзнавства.
4.	Богословська традиція про виникнення Христової Церкви.
5.	Релігієзнавство як світська наука про релігію.
6.	Початкова еволюція християнства у І–VІІІ ст. (первісне, раннє та церковне християнство).
7.	Об’єкт, предмет та структура релігієзнавства.
8.	Формування віровчення, культу та церковної організації християнства у I–VIIІ ст.
9.	Релігія як складне соціально-історичне явище. Соціальні та історичні детермінанти релігії.
10.	Загальнохристиянські Вселенські собори (ІV–VIII ст.).
11.	Релігія як особливий духовний феномен, форма суспільної та індивідуальної свідомості. Гносеологічні та психологічні "корені" релігії.
12.	Християнство в Римській імперії: від переслідувань і гонінь до державної релігії.
13.	Релігія як галузь духовної культури людства. Атрибути, феномени та модуси релігії.
14.	Християнський Символ віри: історія складання, основні догмати.
15.	Структура та зміст релігії. Релігійні артефакти.
16.	Система християнської обрядовості: основні форми богослужіння, обряди (таїнства) та ритуали, культи поклоніння, церковна атрибутика.
17.	Релігійна свідомість та її рівні: релігійна психологія та релігійна ідеологія. Ідеаційна основа релігії та її конфесійний плюралізм.
18.	Свята у системі християнського культу.
19.	Основні типи та історичні форми релігії.
20.	Секти, єресі та схизми (розколи) в історії первісного, раннього та церковного християнства.
21.	Основні типи релігійних організацій. 
22.	Несторіанство та Несторіанська церква.
23.	Соціальні функції релігії та релігійних організацій.
24.	Перший церковний розкол у християнстві V ст.: монофізитство, нехалкідонські, древні східні церкви.
25.	Виникнення релігії: початки релігійного осмислення світу. Первісна релігія (первісні форми релігії).
26.	Другий церковний розкол у християнстві XI ст. на католицизм і православ’я: причини та наслідки.
27.	Еволюція релігії первісного суспільства: ранні форми релігії, родоплемінні культи, племінні релігії.
28.	Католицизм: особливості віровчення, культу та церковної організації. 
29.	Язичництво, його характерні риси, особливості прояву та основні різновиди.
30.	Ватикан: історія і сучасність.
31.	Ранні та пізні етнічні релігії: характерні риси та особливості, конфесійні вияви.
32.	Римські папи та інститут папства. 
33.	Міфологія та релігія Стародавнього Сходу (Шумеру, Вавилону, Єгипту, Фінікії, Палестини, Ірану, Індії, Китаю). 
34.	Секти та єресі у католицизмі (ХІ–ХІV). 
35.	Міфологія та релігія античного світу (Стародавньої Греції, Стародавнього Риму).
36.	Чернечі ордени католицизму: історія і сучасність. 
37.	Сучасні національно-державні релігії: іудаїзм, зороастризм, мандеїзм, індуїзм, джайнізм, конфуціанство, даосизм, синтоїзм. 
38.	Православ’я: особливості віровчення, культу та церковної організації.

Тематика
курсових робіт з релігієзнавства для студентів ІІ курсу
спеціальності “Культурологія” філософського факультету
1.	Поняття релігії. Основні теологічні, філософські та наукові концепції розуміння суті, змісту, структури та джерел походження релігії.
2.	Богослов’я (теологія) як релігійно-конфесійне вчення про Бога та релігієзнавство як світська наука про релігію.
3.	Історія формування, предмет та структура релігієзнавства.
4.	Релігія як особливий духовний феномен, форма суспільної та індивідуальної свідомості.
5.	Релігія як галузь духовної культури людства.
6.	Структура та зміст релігії.
7.	Виникнення релігії. Первісна релігія, родоплемінні культи.
8.	Міфологія та релігія Стародавнього Сходу (Шумеру, Вавилону, Єгипту, Фінікії, Палестини, Ассірії, Урарту, Ірану, Індії, Китаю) – за вибором.
9.	Міфологія та релігія античного світу (Стародавньої Греції, Стародавнього Риму) – за вибором.
10.	Сучасні національно-державні релігії: іудаїзм, зороастризм, мандеїзм, індуїзм, джайнізм, сикхізм, конфуціанство, даосизм, синтоїзм. 
11.	Іудаїзм: історія і сучасність.
12.	Сучасні національні релігії Індії (індуїзм, джайнізм, сикхізм). 
13.	Національні релігії Китаю (конфуціанство, даосизм): історія і сучасність. 
14.	Синтоїзм – національна релігія Японії: історія, міфологія, особливості віровчення та культу. 
15.	Світові релігії. Буддизм, християнство та іслам: історія виникнення, географічне поширення. 
16.	Буддизм: історія і сучасність. 
17.	Ламаїзм – особливий різновид буддизму. 
18.	Чань-буддизм (китайський дзен) та дзен-буддизм (японський дзен): історія та сучасність.
19.	Іслам: особливості віровчення, культу та церковної організації.
20.	Коран і Суна – Святе Письмо та Святий Переказ мусульман.
21.	Релігійний модернізм. Сучасні нетрадиційні релігійні культи.
22.	Соціально-історичні передумови та ідейні джерела виникнення християнства. 
23.	Біблія як видатна пам’ятка світової культури, основа християнського віровчення, Святе Письмо християн: історія, структура, зміст. 
24.	Канонічна та апокрифічна християнська література.
25.	Біблія як джерело християнського культу. Біблійний зміст християнських обрядів та свят.
26.	Еволюція біблійної моралі (моральної доктрини Біблії): від Декалогу до Нагорної проповіді.
27.	Біблійні сюжети, образи та мотиви у світовій і вітчизняній культурі. 
28.	Біблійний образ Ісуса Христа. 
29.	Історичні джерела (іудейські, римські), історична наука та релігієзнавство про особу Ісуса Христа.
30.	Богословська традиція про виникнення Христової Церкви. 
31.	Первісне християнство: історія поширення, перші громади християн та їх склад. 
32.	Становлення ранньохристиянської Церкви: складання її ієрархії та структури, виникнення церковних центрів. 
33.	Вселенські собори християнства та їх значення для формування системи його віровчення й культу.
34.	Християнський Символ віри: історія складання, основні догмати. 
35.	Свята у системі християнського культу. 
36.	Секти, єресі та схизми (розколи) в історії первісного, раннього та церковного християнства. 
37.	Перший церковний розкол у християнстві У ст.: монофізитство, нехалкідонські, древні східні церкви. 
38.	Другий церковний розкол у християнстві XI ст. на католицизм і православ’я: причини та наслідки.
39.	Католицизм: особливості віровчення, культу та церковної організації. 
40.	Ватикан: історія і сучасність. 
41.	Римські папи та інститут папства. 
42.	Чернечі ордени католицизму: історія і сучасність. 
43.	Православ’я: особливості віровчення, культу та церковної організації. 
44.	Православні церкви світу: історія і сучасність. 
45.	Старообрядництво (розкольники, старовіри): історія, особливості віровчення та обрядовості, основні напрями, толки та злагоди. 
46.	Православне сектантство (старе і нове): історія і сучасність. 
47.	Церковні унії та уніатські церкви світу. 
48.	Церковна Реформація ХVІ ст., третій розкол у християнстві і виникнення протестантизму.
49.	Протестантизм: особливості віровчення, культу та церковної організації. 
50.	Історичні форми протестантизму: ранній, пізній та неопротестантизм. 
51.	Дохристиянські язичницькі вірування праукраїнських племен. 
52.	Феномен "двовір’я" в Україні: історія і сучасність. 
53.	Історія поширення, запровадження та утвердження християнства в Україні. 
54.	Кирило-Мефодіївське християнство у Галичині: його особливості та церковна організація. 
55.	Аскольдове хрещення полян 860 р. Руська єпархія. Християнство за перших Рюриковичів.
56.	Володимирове хрещення Русі 14 серпня 988 р.
57.	Християнська Церква Київської Русі у Х–ХІІ ст.
58.	Спроби запровадження церковної унії в Галицько-Волинському князівстві у XIII ст. 
59.	Еволюція Української Церкви у ХІІІ–ХV ст. Київська, Галицька, Литовська та Московська митрополії. 
60.	Історія українського християнства у ХVІ–ХVІІІ ст. 
61.	Історія та сучасне становище українського православ’я. 
62.	Римсько-Католицька Церква (РКЦ) в Україні: історія та сучасність. 
63.	Українська Греко-Католицька Церква (УГКЦ): історія та сучасність. 
64.	Ранній, пізній та неопротестантизм в Україні: історія та сучасність. 
65.	Берестейська церковна унія 1596 р. 
66.	Ужгородська церковна унія 1646 р. 
67.	УАПЦ: історія та сучасність. 
68.	Історія православ’я в Україні у XX ст.: від екзархату до автономії та автокефалії. 
69.	Історія УГКЦ в першій половині XX ст. Андрей Шептицький – видатний церковний діяч України. 
70.	Історія УГКЦ в др. пол. XX ст.: від Львівського собору 1946 р. та "катакомбної церкви" до офіційного відновлення у 1989р. 
71.	Сучасне становище конфесій українського православ’я (УПЦ-КП, УПЦ-МП, УАПЦ). Проблеми міжконфесійних стосунків. 
72.	Християнство в історії духовної культури українського народу. 
73.	Сучасна конфесійна карта України (існуючі в Україні релігійні конфесії, їх керівники, церковні центри, установи, навчальні заклади, кількість громад, динаміка розвитку). 
74.	Сучасне законодавство України "Про свободу совісті і релігійні організації".

Методичне забезпечення
1.	Комплексна програма курсу “Релігієзнавство” для студентів університету // Культурологія: навчально-методичний комплекс. – Львів: Вид. центр ЛНУ імені Івана Франка, 2008. – С.64–75.
2.	Методичні вказівки до проведення контролю за самостійною роботою студентів з релігієзнавства. – Львів: Вид. центр ЛНУ імені Івана Франка, 2001. – 16 с.
3.	Навчальна програма і тези нормативного курсу “Українська та зарубіжна культура і релігієзнавство. – Львів: Вид. центр ЛНУ імені Івана Франка, 2005. – 67 с.
4.	Навчальна програма культурологічного спецкурсу “Християнство в Україні: історія і сучасність”. – Львів : Вид. центр ЛНУ імені Івана Франка, 2003. – 21 с.
5.	Навчальна програма культурологічного спецкурсу “Християнство в Україні: історія і сучасність” // Культурологія: навчально-методичний комплекс. – Львів : Вид. центр ЛНУ імені Івана Франка, 2008. – С. 461–475.
6.	Навчальна програма нормативного курсу “Релігієзнавство”. – Львів: Вид. центр ЛНУ імені Івана Франка, 1999. – 15 с.
7.	Навчальна програма спецкурсу “Філософія релігії” // Культурологія: навчально-методичний комплекс. – Львів: Вид. центр ЛНУ імені Івана Франка, 2008. – С.435–460.
8.	Пітусь Л., Стеценко В. Виконання курсової роботи з культурологічно-релігієзнавчої проблематики: Навч.-метод. посібник для студентів університету. – Львів: Вид. центр ЛНУ імені Івана Франка, 2008. – 148 с.
9.	Пітусь Л. Стеценко В. Культурологічно-релігієзнавчий практикум : Навч.-метод. посібник для студентів університету. – Львів : Вид. центр ЛНУ імені Івана Франка, 2008. – 556 с. http://Lnu.edu.ua/faculty/Phil/praktukum.pdf
10.	Плани семінарських занять з культурологічного спецкурсу “Християнство в Україні: історія і сучасність”. – Львів : Вид. центр ЛНУ імені Івана Франка, 2003. – 18 с.
11.	Плани семінарських занять з релігієзнавства для студентів університету. – Львів : Вид. центр ЛНУ імені Івана Франка, 1999. – 11 с.
12.	Стеценко В. І. Українська та зарубіжна культура і релігієзнавство : Навч.-метод. посібник. – Львів : Вид. центр ЛНУ імені Івана Франка, 2005. – 199 с.
13.	Стеценко В. І. Християнство в історії української культури // Лекції з історії світової та вітчизняної культури. Навч. вид. / За заг. ред. Яртися А. В. та ін. – Львів, 1994. – С.410–429.
14.	Філософія релігії. Тексти для самостійної роботи студентів: Навч. посібник для студентів університету: У 2-х ч. / Автор оригінальних та упорядник законспектованих текстів В.І.Стеценко. – Львів: Вид. центр ЛНУ імені Івана Франка, 2009. – Ч.1. – 308 с. – Електронний ресурс. Режим доступу: http: //lnu.edu.ua/faculty/Phil/PUBLIKACII-CULT/ 
STECENKO/chytanka_stecenko1.doc
15.	Філософія релігії. Тексти для самостійної роботи студентів: Навч. посібник для студентів університету: У 2-х ч. / Автор оригінальних та упорядник законспектованих текстів В.І.Стеценко. – Львів: Вид. центр ЛНУ імені Івана Франка, 2009. – Ч.2. – 274 с. – Електронний ресурс. Режим доступу: http: //lnu.edu.ua/faculty/Phil/PUBLIKACII-CULT/ 
STECENKO/chytanka_stecenko2.doc

Рекомендована література
Базова
1.	Абрамович С., Тілло М., Чікарькова М. Релігієзнавство. – К.: Декор, 2004. – 528 с.
2.	Академічне релігієзнавство: Підручник / За наук. ред. проф. А.М.Колодного. – К.: Світ Знань, 2000. – 862 с.
3.	Біблійний атлас: Наочний посібник для цікавих до Біблії. – К.: Сетекс-ЛТД, 1994. – 119 с.
4.	Головащенко С.І. Біблієзнавство. Вступний курс: Навч. посібник. – К.: Либідь, 2001. – 496 с.
5.	Головащенко С.І.  Історія християнства: Курс лекцій: Навч. посібник. – К.: Либідь,  1999. – 352 с.
6.	Історія релігії в Україні: Навч.посібник / За ред.А.М.Колодного, П.Л.Яроцького. – К.: Знання, КОО, 1999. – 735 с.
7.	Історія церкви та релігійної думки в Україні: Навч. посібник: У 3 кн. – К., 1994.
8.	Історія і теорія релігії та вільнодумства: Навч. посібник / За ред. М.М.Заковича. – К., 1996.
9.	Калінін Ю.А., Харьковщенко Є.А. Релігієзнавство: Підручник. – К.: Наук. думка, 1999.  – 252 с.
10.	Кимелев Ю.А. Философия религии: Систематический очерк. – М.: Изд. Дом “Nota Bene”, 1998. – 424 с.
11.	Кислюк К.В., Кучер О.М. Релігієзнавство: Підручник. – К.: Кондор, 2004. – 396 с.
12.	Кислюк К.В., Кучер О.Н. Религиоведение: Учебник. – Ростов н/Д: Фенікс; Харьков: Торсинг, 2004. – 512 с.
13.	Лубський В.І., Козленко В.М., Горбаченко Т.Г. Соціологія релігії: Курс лекцій. – К.:Фітосоціоцентр, 1999. – 204 с.
14.	Павлов С.В., Мезенцев К.В., Любіцева О.О. Географія релігій: Навч. посібник. – К.: АртЕК, 1999. – 504 с.
15.	Петрушенко В.Л., Петрушенко О.П., Скалецький М.П. Релігієзнавство: Навч. посібник. – Львів: Новий світ – 2000, 2005. – 420 с. 
16.	Порублев Н.В. Культы и мировые религии. – М.: Благовестник, 1999. – 336 с.
17.	Психологія з викладом основ психології релігії / За ред. О.Ю.Максслона. – Львів: Свічадо, 1998.
18.	Релігієзнавство: Навч. посібник / За ред. С.А.Бублика. – К.: Юрінком Інтер, 2000. – 496 с. 
19.	Релігієзнавство: Підручник / За ред. В.І.Лубського, В.І.Теремка. – К.: Вид. центр “Академія”, 2007. – 408 с.
20.	Релігієзнавство / За ред. М.Ф.Рибачука. – К.: Освіта, 1997. – 239 с.
21.	Релігія в сучасному світі: Матеріяли до курсу релігієзнавства / За ред. Г.Зімоня; з пол. перекл. Г.Теодорович. – Львів: Свічадо, 2007. – 504 с.
22.	Ходькова Л.П. Релігієзнавство: Підручник. – Вид. 2-е, доп. – Львів: Афіша, 2003. – 356 с.
23.	Юрій Н.Ф. Релігієзнавство. – К.: Декор, 2006. – 408 с.
24.	Яроцький П.Л. Релігієзнавство. – К.: Кондор, 2004. – 308 с.
25.	Яртись А. В., Васьків А. Ю. Релігієзнавство. – Львів, 2010.
Допоміжна
І. Загальна до теорії та історії релігії
Аксенова М., Храмов Г. Религии мира. – М., 1996. 
Аляєв Г.Є., Горбань О.В., Мєшков В.М. Лекції з релігієзнавства. Полтава, 1995; К., 1996. 
Арестов В.М., Шудрик І.О. Нетрадиційні релігії: суть і спрямування. – К., 1990. 
Атлас библейской истории. – М., 1995. 
Библейская энциклопедия. – М., 1991. 
Біблійний атлас: Наочний посібник для цікавих до Біблії. – К., 1994. 
Біблія як пам’ятка світової культури. Методичні рекомендації на допомогу вчителю літератури народів світу. – Львів, 1993. – 56 с.
Балта П., Боттеро Ж. та ін. Релігії світу. – К., 2005. 
Баркер А. Новые религиозные движения. – СПб., 1997.
Бонтам П., Брутен К. та ін. Антична міфологія. – К., 2005. 
Боруцький С.Т. Держава. Церква. Людина. Державно-церковні та міжконфесійні відносини у дзеркалі сучасності. 1992–2002 рр. Львів, 2003. 
Брайчевський М.Ю. Утвердження християнства на Русі. – К., 1988.
Буддизм: Словарь. – М., 1992.
Валько В. Первісне християнство. – Львів, 1997.
Васильев Л.С. История религий Востока: Учеб. пос. – М., 1988.  
Васьків А.Ю. Історія Української греко-католицької церкви: Текст лекції. – Львів, 1999.  
Віллем Ж.-П. Європа та релігії. – К.: Дух і літера, 2006. – 331 с.
Гараджа В.И. Соціологія религии: Учеб. пособие. – М., 1996.
Геллей Г. Генрі. Біблійний довідник Геллея. – Торонто, 1985.
Гергей Енс. История папства. – М., 1996.
Головащенко С.І. Біблієзнавство. Вступний курс: Навч.посібник. – К., 2001.  
Головащенко С.І. Історія християнства: Курс лекцій. – К., 1999. 
Грушевський М. З історії релігійної думки на Україні. – К., 1992.
Гудима А.М. Релігієзнавство: Навч.посібник. – Тернопіль, 2000. 
Гуревич Л.С. Нетрадиционные религии на Западе и восточные религиозные культы. – М., 1985.
Дещиця М. Малий український церковно-історичний словник. – Львів, 1994. 
Донаш В., Лешан В. Загальне релігієзнавство: Навч. посіб. – Чернівці, 2005. 
Дохристиянські вірування / За ред. А.Колодного, Б.Лобовика, Л.Філіпович, П.Яроцького. – К., 1996.
Дюркгейм Э. Элементарные формы религиозной жизни // Мистика. Религия. Наука. – М., 1998. 
Дьяконов И.М. Архаические мифы Востока и Запада. – М., 1990.
Ерышев А.А. Религиоведение. – К., 1999. 
Закович М.М. Релігієзнавство: Навч. посіб. – К., 2000. 
Иллюстрированная история религий: В 2 т. – М., 1992. 
Иоанн (епископ Аксайский). История вселенских соборов. – М., 1995. 
Ислам. – М., 1988.
Ислам: Энциклопедический словарь. – М., 1991.
Історія і теорія релігії і вільнодумства. – К., 1998.
История религий мира. Энциклопедия:   В 2 т. – М., 1996. 
Історія релігії в Україні: Навч. посібник / За ред. А.М.Колодного, П.Л.Яроцького. – К., 1999.
Історія християнської церкви на Україні (Релігієзнавчий довідковий нарис) / Відп. ред. О.С. Онищенко. – К., 1991.
Історія церкви та релігійної думки в Україні: У 3-х кн. – К., 1994.
Калінін Ю.А., Лубський В.І. Релігієзнавство: Курс лекцій. – К., 1996. 
Калінін Ю.А., Харьковщенко Є.А. Релігієзнавство: Підручник. – 2-е вид. –  К., 1997. 
Католицизм: Словарь. – М., 1991. 
Кимелев Ю.А. Философия религии: Систематический очерк. – М., 1998.
Киселев Ю.А. Современная западня философия религии. – М., 1986.
Климович Л.И. Книга о “Коране”, его происходжении и мифологии. – М., 1986.
Классики мирового религиоведения. Антология / Сост. и общ.ред. А.Н.Красникова. – М., 1996.
Ковальський Я.В. Папы и папство / Пер. с пол. – М.: Политиздат, 1931. – 236 с.
Конфесійна карта Львівщини: інформаційно-статистичний довідник / Упор. довідника Боруцький С.Т., Петрів І.М., Помога Я.І. – Львів, 1997.
Косідовський З. Біблійні оповіді. – К., 1985. 
Косідовський З. Оповіді євангелістів. – К., 1985. 
Костів К. Словник-довідник Біблійних осіб, племен і народів. – Торонто, 1982. 
Кочетов А.М. Буддизм. – М., 1983.
Крывелев И.А. История религий: В 2 т. – М., 1988. 
Кудрявцев В.В. Лекции по истории религии: Учеб. пособ. – Минск, 1997. 
Кулик В.С. Введение в религиоведение. – Херсон, 1997. 
Лекции по религиеведению: Учеб. пособие для вузов / Под ред. И.Н.Яблокова. – М.,1998.
Липинский В. Релігія і церква в історії України. – К., 1993.
Лубський В.І. Історія релігій: Підручник. К., 2004.
Лубський В.І., Козленко В.М., Горбаченко Т.Г. Історія світової релігієзнавчої думки: Хрестоматія. – К., 1999.
Лубський В.І., Козленко В.М., Горбаченко Т.Г. Соціологія релігії: Курс лекцій. – К., 1999. 
Лубський В.І. Релігієзнавство: Підручник для студентів вузів. – К., 1997. 
Лубський В.І., Лубська М.В. Історія релігій: Підручник. К., 2003.
Лубський В.І. Релігієзнавство: Підручник длястудентів вузів. – К., 1997.
Любащенко В.І. Історія протестантизму в Україні: Курс лекцій. – К., 1996.
Малерб М. Религии человечества. – М., 1998. 
Маурітссон М. Католицьке віровчення. – К., 1998.
Мень А. История религии. В поисках Пути, Истины и Жизни: В 7 т. – М., 1991–1994. 
Мень А.В. Культура и духовное восхождение. – М., 1992.
Мень О. Син людський. – Львів, 1994.
Миркина З., Померанц Г. Великие религии мира. – М., 1995. 
Мистика. Религия. Вера. – М., 1998.
Мистика. Религия. Наука. – М., 1996.
Митрополит Іларіон (Іван Огієнко). Дохристиянські вірування українського народу. – К., 1992.
Митрополит Іларіон. Українська церква. Ідеологія української національної культури. – К., 1992. 
Митрохин Л.Н. Философия религии. – М., 1993.
Мифы народов мира: В 2-х т. – М., 1980.  
Навчальна програма нормативного курсу “Релігієзнавство” / Уклали: А.В. Яртись, С.Т.Боруцький, В.І.Стеценко, А.М.Сімончик, А.Ю.Васьків. – Львів, 1999.
Народы и религии мира: Энциклопедия / Гл. ред. В.А.Тишков.  – М., 1989.
Огієнко І.І. Українська церква: У 2-х т. – К., 1993.
Основы религиоведения: Учебник / Под ред. И.Н.Яблокова. – М., 1994. 
Павлов С.В. Географія релігій. – К., 1998. 
Павлов С.В., Мезенцев К.В., Любіцева О.О. Географія релігій. – К., 1999.
Панас К. Історія Української церкви. – Львів, 1992.
Плани семінарських занять з релігієзнавства для студентів гуманітарних та природничих факультетів університету / Уклали: А.В.Яртись, А.Ю.Васьків, О.М.Мальчевський, Т.М.Ярошенко. – Львів, 1999. 
Пашук А. Українська церква і незалежність України: Монографія. – Львів, 2003.
Полікарпов В.С. История религий. Лекции и хрестоматія. – М., 1997.
Порублев Н. Культы и мировые религии. – М., 1994. 
Поснов М.И. История Христианской Церкви. – К., 1991. 
Православие: Словарь. – М., 1988. 
Протестантизм: Словарь. – М., 1990.
Психологія з викладом основ психології релігії / За ред. О.Ю.Максслона. – Львів, 1998. 
Радугин А.А. Введение в религиоведение: Курс лекций. – М., 1996. 
Радугин А.А. Введение в религиоведение: теория, история и современность: Курс лекций. – М., 1999. 
Ранович А.Б. Первоисточники по истории раннего християнства. – М., 1990.
Релігієзнавство: Навч. посіб. / За ред. Н.Г.Баканурського та ін. – К., 2004. 
Релігієзнавство: Навч. посіб. / За ред.С.А.Бублика. – К., 1998-2000. 
Релігієзнавство: Навч. посіб. / За ред.Н.Я.Горбача. – Львів, 2004–2005. 
Релігієзнавство: Навч. посіб. / За ред. В.І.Лубського, В.І.Теремка. – К., 2000. 
Релігієзнавство: Навч. посіб. / За ред. В.Л.Петрушенка і О.П.Петрушенко. – Львів, 2005. 
Релігієзнавство: Навч. посіб. / За ред. М.Ф.Рибачука. – К., 1997. 
Релігієзнавство: Навч. посіб. / За ред. А.М.Черній. – К., 2003. 
Релігієзнавство: предмет, структура, методологія / За ред. А.Колодного і Б.Лобовика. – К., 1996. 
Релігієзнавчий словник / За ред. А.М.Колодного, Б.О.Лобовика. – К., 1996. 
Религии древнего Востока. – М., 1995.
Религии мира. Энциклопедия: В 6 т. – М., 1996. 
Ренан Э. Жизнь Иисуса. Апостолы. – Минск, 1991. 
Рибачук М.Ф. Релігієзнавство. – К., 1998. 
Рижкова С.А. Типологія релігій: Навч. посіб. – К., 1998.
Рыбаков Б.А.Язычество древней Руси. – М., 1988. 
Рыбаков Б.А. Язычество древних славян. – М., 1981, 1987.
Свенцицкая И.С. Раннее християнство: страницы истории. – М.: Политиздат, 1988. – 336 с.
Семеній О., Томахів В., Чернецька Л., Юрчак Н. Релігієзнавство: Курс лекцій. – Тернопіль, 1999.
Степовик Д.В. Релігії світу. – К., 1993. 
Степовик Д. Релігії, культи і секти світу. – К., 1997. 
Стеценко В.І. Культура в термінах від “а” до “я”. Культурологічна абетка: Навч. посіб.  – Львів, 2006. 
Стеценко В.І. Навчальна програма і тези нормативного курсу “Українська та зарубіжна культура і релігієзнавство”. – Львів, 2005.
Стеценко В.І. Українська та зарубіжна культура і релігієзнавство (плани семінарських занять та додаткові навчально-методичні матеріали до них з синтетичного нормативного курсу): Навч.-метод. посіб. – Львів, 2005. 
Стеценко В.І. Навчальна програма культурологічного спецкурсу “Християнство в Україні: історія і сучасність”. – Львів, 2003. 
Стеценко В.І. Плани семінарських занять з культурологічного спецкурсу “Християнство в Україні: історія і сучасність”. – Львів, 2003.
Тальберг Н. История христианской Церкви. – М., 1991.  
Токарев С.А. Ранние формы религии. – М., 1990.
Токарев С.А. Религия в истории народов мира. – М., 1986. 
Угринович Д.М. Введение в религиоведение. – М., 1985. 
Угринович Д.М. Психология религии. – М., 1986. 
Феодорит, епископ Кирский. Церковная история. – М., 1993. 
Федорів Ю. Історія церкви в Україні. – Люблін, 1991.
Фразер Дж. Золотая ветвь. – М., 1979.
Ходькова Л.П. Релігієзнавство: Підручник. Львів, 2001, 2003.
Хома І. Нарис історії Вселенської Церкви. – Рим; Львів, 1995.
Християнство и культура сегодня. – М., 1991.
Христианство: Энциклопедический словарь: В 3-х тт. – М., 1993–1995.
Чубатий М. Українська Католицька Церква. – Рим, 1990; Львів, 1992.
Шевченко В.М. Словник-довідник з релігії. К., 2004.
Яблоков И.Н. Основы религиоведения: Учебник. – М., 1998. 
Яблоков И.Н. Основы теоретического религиоведения: Учеб.пос. – М., 1994. 
Яблоков И.Н. Религиоведение: Учеб. пособие. Учеб.словарь-минимум по религиоведению. – М., 1998. 
Янг Джон. Христианство. – М., 1998. 
Яковлєв Е.С. Искусство и мирове религии. – М., 1991.
Основні релігійні першоджерела
Апокрифы ранних христиан. – М., 1989.
Біблія або Книги Святого Письма Старого і Нового Заповіту (різні видання).
Бхагават-гіта // Всесвіт. – 1981. – № 11; 1991. – № 4.
Бхагавадгіта (Божественна пісня). – Париж; Львів; Цвікау, 1999.
Велесова книга: [ритм. пер. укр. мовою, дослідження та рецензії Б.Яценка; рос. мовою – В. Яценка]. – К., 2004.
Вупанішади. – Львів, 1999.
Катехизис. – К., 1991, 1993.
Коран. – К., 2002. 
Коран // Всесвіт. – 1990. – № 6.
Новий Завіт з коментарем. – Львів, 1994.
Силенко Л. Мага Віра. Рідна Українська Національна віра. Велике світло волі. Співвідношення віри, науки, філософії, історії. – К., 1997. 
Талмуд (різні видання).
Трипітака (різні видання).
Законодавчі акти України
Конституція України. – К., 1996. 
Закон Верховної Ради України “Про свободу совісті та релігійні організації”, прийнятий у квітні 1991 року // Відомості Верховної Ради України. – 1991. – № 25. 
Доповнення та зміни до Закону Верховної Ради України “Про свободу совісті та релігійні організації” // Відомості Верховної Ради України. – 1994. – № 13.
Про альтернативну (невійськову) службу // Відомості Верховної Ради України. – 1992. – № 15.
Про освіту // Відомості Верховної Ради України. – 1996. – № 21.
До теми “Історія релігії в Україні”
1.	Академічне релігієзнавство: Підручник / За наук. ред. проф. А.М.Колодного. – К.: Світ Знань, 2000. – 862 с.
2.	Брайчевський М.Ю. Утвердження християнства на Русі. – К., 1988.
3.	Васьків А.Ю. Історія Української греко-католицької церкви: Текст лекції. – Львів, 1999.  
4.	Власовський І.Ф. Нарис історії Української Православної Церкви: у 4-х т. – Нью-Йорк; Київ, 1990.
5.	Воропай О. Звичаї нашого народу. – К., 1996.
6.	Головащенко С.І.  Історія християнства: Курс лекцій: Навч. посібник. – К.: Либідь,  1999. – 352 с.
7.	Гринів О. Йосиф Сліпий як історик, філософ, педагог. – Львів, 1994.
8.	Ісиченко Ігор, архієпископ. Історія Христової Церкви в Україні: Конспект лекцій для студентів духовних шкіл. – Харків, 2000.
9.	Історія Православної Церкви в Україні. – К., 1997.
10.	Історія релігії в Україні: В 10 т. / Ред. кол.: А.Колодний та ін. – К., 1996–2001.
11.	Історія релігії в Україні: Навч. посібник / За ред. А.М.Колодного, П.Л.Яроцького. – К., 1999.
12.	Історія християнської церкви на Україні (Релігієзнавчий довідковий нарис) / Відп. ред. О.С. Онищенко. – К., 1991.
13.	Калінін Ю.А., Харьковщенко Є.А. Релігієзнавство. –  К., 1999.
14.	Козачишин Н. М., Матюхіна О. А. “Східна політика” Ватикану. – Львів, 1989.
15.	о.Кость Панас. Історія Української Церкви. – Львів, 1992.
16.	Левицький Ю. Коротка історія Київської (Української) Церкви. – Львів, 1993. 
17.	Липинський В. Релігія і Церква в історії України. – К., 1993. 
18.	Любащенко В. І. Історія протестантизму в Україні : Курс лекцій. – К., 1996. 
19.	Матеріали конференції, присвяченої життю та діяльності Андрея Шептицького. – Львів, 1990.
20.	Митрополит Іларіон (Іван Огієнко). Дохристиянські вірування українського народу. – К., 1992. 
21.	Моця О.Л., Ричка В.М. Київська Русь: від язичництва до християнства. – К., 1996.
22.	Мудрий С. Нарис історії Церкви в Україні. – Львів, 1995.
23.	Никитенко І., Новосад М., Оксіюк Й. Православ’я на Україні. – К., 1985.
24.	Нічик В. Петро Могила в духовній історії України. – К., 1997.
25.	Огієнко І. І. Українська церква: Нариси з історії Української православної церкви: У 2 т. – К., 1993. – Т.1-2. 
26.	Палінчак М. Правове регулювання державно-церковних відносин на Україні. – Ужгород,1995.
27.	Панас К. Історія Української церкви. – Львів, 1992.
28.	Паславський І. Між Сходом і Заходом. – Львів, 1993.
29.	Пашук А. І. Українська церква і незалежність України : Монографія. – Львів, 2003.
30.	Пашук А. Церква і незалежність України. – Львів, 1998.
31.	Пащенко В. Православ’я в новітній історії України. – Полтава, 1997.
32.	Релігієзнавство / За ред. С. А. Бублика. – К., 2000. 
33.	Релігієзнавство / За ред. В. І. Лубського, В. І. Теремка. – К., 2007.
34.	Релігієзнавство / За ред. М.Ф.Рибачука. – К., 1997.
35.	Релігія в духовному житті українського народу. – К., 1994.
36.	Рибачук М.Ф. Релігієзнавство. – К., 1998.
37.	Семчишин М. Тисяча років української культури. – К.,1993.
38.	Старовойт О. Стефан Зизаній. – Львів, 1996.
39.	Стахів М. Христова Церква в Україні 988-1596. – Львів, 1993, 1995.
40.	Тимошик М.С. Голгофа Івана Огієнка. – К., 1997.
41.	Тіменик З. Іван Огієнко (Митрополит Іларіон). – Львів, 1997.
42.	Українське відродження і національна церква. – К., 1990.
43.	Українська греко-католицька церква. – Львів, 1998.
44.	Українська церква між Сходом і Заходом. – К., 1996.
45.	Харьковщенко Є.А. Софійність Київського християнства. – К., 1997.
46.	Ходькова Л. П. Релігієзнавство. – Львів, 2003.
47.	Хома Іван. Нарис історії Вселенської Церкви. – Рим; Львів, 1995.
48.	Християнство в контексті історії і культури України. – К., 1997.
49.	Чубатий М. Історія християнства на Русі-Україні. – Рим; Нью-Йорк, 1965.
50.	Чубатий М. Українська Католицька Церква. – Рим, 1990; Львів, 1992.
51.	Свящ.д-р Юрій Федорів. Історія церкви в Україні. – Люблін, 1991.
52.	Юрій Н.Ф. Релігієзнавство. – К., 2006.
53.	Яроцький П.Л. Релігієзнавство. – К., 2004.
Інформаційні ресурси
1.	Антична міфологія: Пер. з франц. / Е. Лаперт, К. Естен. – К.: Махаон-Україна, 2005. – 260 с.
2.	Атлас Библейской истории. – М.: Рос. Библ. Общество, 1995. – 64 с.
3.	Библейская энциклопедия. – М., 1991.
4.	Буддизм: Словарь. – М., 1992.
5.	Боротьба Південно-Західної Русі і України проти експансії Ватикану та унії (Х – поч. ХVІІ ст.): Збірник документів і матеріалів. – К., 1989.
6.	Геллей Генрі Г. Біблійний довідник Геллея. – Торонто: Всесвітня христ. місія, 1985. – 856 с.
7.	Державно-церковні  відносини на Україні. Матеріали до курсу лекцій. – Ужгород, 1997.
8.	Дещиця М.  Малий український церковно-історичний словник. – Львів: Основа, 1994. – 153 с.
9.	Джерела канонічного права Православної Церкви. – Харків, 1997. – 112 с.
10.	Європейський словник філософій: Лексикон неперекладностей / Пер. з фр.; під. кер. Б.Кассен. – К.: Дух і літера, 2009. – Т.1. – 576 с.
11.	Ислам. Краткий справочник. – М., 1986.
12.	Ислам: Энциклопедический словарь. – М.: Наука, 1991. – 315 с.
13.	История религий мира: Энциклопедия: В 2 т. – М., 1996.
14.	Історія світової релігієзнавчої думки: Хрестоматія / Авт. та упор. В.І.Лубський, В.М.Козленко, Т.Г.Горбаченко. – К.: Тандем, 1999. – 408 с.
15.	Історія української філософії: Хрестоматія / Упоряд. М.В.Кашуба. – Львів: Вид. центр ЛНУ імені Івана Франка, 2004. – 356 с.
16.	Історія християнської церкви на Україні (Релігієзнавчий довідковий нарис) / Відп. ред. О.С.Онищенко. – К.: Наук. Думка, 1991. – 104 с.
17.	Католицизм : Словарь. – М., 1991.
18.	Классики мирового религиоведения. Антология / Пер. с анг., нем., фр. Сост. и общ. ред. А.Н.Красникова. – М.: Канон+, 1996. – Т.1. – 496 с.
19.	Конфесійна карта Львівщини. Інформаційно-статистичний довідник /Упоряд. С.Т.Боруцький та ін. – Львів: Вид. АТ “Хартія”, 1997. – 98 с.
20.	Костів К. Словник-довідник Біблійних осіб, племен і народів. – Торонто, 1982.
21.	Мифы народов мира: В 2-х т. – М., 1980.
22.	Народы и религии мира: Энциклопедия / Гл. ред. В.А. Тишков. – М.: БРЭ, 1999. – 928 с.
23.	Православие : Словарь. – М., 1988.
24.	Протестантизм : Словарь. – М., 1990.
25.	Релігієзнавчий словник / За ред. проф. А. Колодного і Б. Лобовика. – К.: Четверта хвиля, 1996. – 392 с.
26.	Религии мира. Энциклопедия: В 6 т. – М., 1996.
27.	Релігії світу: Пер. з франц. / П.Балта, Ж.Боттеро, К.Шадефо та ін. – К.: Махаон-Україна, 2005. – 260 с.
28.	Религия и общество: Хрестоматия. – М., 1996.
29.	Стеценко В.І. Культура в термінах від “а” до “я”. Культурологічна абетка: Навч. посіб. – Львів: Вид. центр ЛНУ імені Івана Франка, 2006. – 208 с.
30.	Туркало Я. Нарис історії Вселенських Соборів (325–787). – Нью-Гейвен; Брюссель, 1974. – 320 с.
31.	Християнство: Словарь / Под общ. ред. А.М.Митрохина и др. – М.: Республіка, 1994. – 559 с.
32.	Християнство: Энциклопедический словарь: В 3-х т. – М., 1993–1995.
33.	Шевченко В.М. Словник-довідник з релігії. – К., 2004.

Методи контролю
Поточний контроль здійснюється у формі оцінювання виступів студентів на семінарських заняттях, наукових рефератів та есеїв. У перший рік навчання, згідно модульно-підсумкового контролю, за підсумками 1-го модулю проводиться письмове опитування у формі тестування (тестового завдання), 2-го модулю – у формі самостійної роботи (домашнього завдання або аудиторної контрольної роботи). Підсумкова форма контролю – залік.
Впродовж другого року навчання за підсумками 3-го і 4-го модулів проводиться аудиторна контрольна робота. Підсумкова форма контролю – іспит.
Контроль виконання курсової роботи включає поточний контроль за виконанням розрахунків за трьома розділами та захист перед комісією. Оцінка виконання та захисту курсової роботи проводиться за 100-бальною шкалою.
Критерії успішності
Студенти, які впродовж семестру брали активну участь у навчальному процесі та за передбачені планом види роботи одержали 25–50 балів, допускаються до заліку, іспиту.
Студенти, які набрали меншу кількість балів, до заліку, іспиту не допускаються й у встановлений ректоратом університету термін складають залік, іспит за талоном.
Залік з курсу “Релігієзнавство” проводиться у форму зарахування набраних впродовж семестру балів (у випадку суми набраних балів меншої за 51 – у формі усної відповіді на контрольні запитання з даного курсу або у формі розв’язання тестового завдання, що передбачає відповідь на 25 запитань).
Іспит з курсу “Релігієзнавство” проводиться у формі усної (письмової) відповіді на екзаменаційний білет або у формі розв’язання тестового завдання, що передбачає відповідь на 25 запитань.

Засоби діагностики успішності навчання
Система оцінювання знань студентів з курсу “Релігієзнавство” складається з біжучої та підсумкової форм контролю.
Біжучий контроль застосовується до таких форм роботи студентів:
1. Участь у семінарських заняттях
Виступ на семінарському занятті оцінюється викладачем на основі таких критеріїв:
•	відповідність винесеному на обговорення питанню;
•	чіткий та логічний виклад матеріалу, який демонструє знання основної та додаткової літератури;
•	наявність власної позиції в розумінні обговорюваної проблеми та вміння її обґрунтувати.
Виступ оцінюється за 5-бальною шкалою.
Рецензування виступу. Критерієм оцінки цієї форми роботи є вміння критично оцінювати виступ та коректно й аргументовано висловлювати власні погляди. Цей вид роботи оцінюється в 3 бали.
Доповнення до виступу. У 2 бали оцінюється доповнення до виступу, яке демонструє знання студентом винесеної на обговорення проблеми, його здатність побачити неповноту виступу або суперечливість у ньому, відкрити нові аспекти теми. Коротке доповнення оцінюється в 1 бал.
Загальна кількість балів за участь у семінарських заняттях повинна бути не меншою за 25.
При виведенні загальної кількості балів за участь у семінарських заняттях враховується також їх відвідування: присутність на кожному занятті оцінюється в 1 бал.
Підготовка рефератів (есеїв)
	До плану кожного семінарського заняття додаються рекомендовані теми рефератів та есеїв, які студенти обирають за власним бажанням. Реферат, який подається у друкованому вигляді на листах формату А4 обсягом 10–15 сторінок, повинен відповідати таким вимогам:
•	мати чіткий план викладу;
•	сформульовані автором положення повинні належним чином аргументуватись та завершуватись висновками;
•	автор реферату повинен продемонструвати вміння пов’язати теоретичні проблеми з реальністю суспільного (культурного, релігійного) життя;
•	в рефераті повинен наводитися список використаних джерел та літератури.
Есей пишеться студентом у довільній формі. Головною вимогою до нього є самостійний, творчий виклад обраної теми.
Реферат (есей) оцінюється за 5-бальною шкалою. Реферати (есеї), які є передруком текстів з Інтернету або підручників чи наукових видань, не зараховуються.
Контрольна робота
Аудиторна контрольна робота проводиться з метою перевірки засвоєння знань за модулями курсу на 9-му та 18-му тижні 2-го та 3-го семестру. Контрольна робота включає 4 варіанти, кожний з яких вимагає відповіді на 2 питання.
Відповіді на питання повинні бути стислими, конкретними і разом з тим ґрунтовними. Робота оцінюється за 10-бальною шкалою.
5 балів виставляється за роботу, в якій дано правильну відповідь на одне з поставлених питань.
8 балів одержують роботи, які містять відповідь на обидва питання, проте ця відповідь ґрунтується лише на матеріалах підручника та конспекті лекцій.
10 балами оцінюються роботи, які демонструють глибоке знання та розуміння порушеного питання, вміння проілюструвати теоретичні положення прикладами з релігієзнавчих праць, художніх творів, власними спостереженнями за релігійним життям.
Не оцінюються роботи, які списані з підручників або конспектів, роботи, які містять неправильну відповідь або відповідь та інші (не поставлені у ній) запитання.
Тематика контрольних робіт:
Контроль робота 1
Варіант 1
1. Богослов’я (теологія) як релігійно-конфесійне вчення про релігію.
2.Релігієзнавство як світська наука про релігію, важлива галузь філософського знання.
Варіант 2
1. Предмет та структура релігієзнавства.
2. Поняття релігії. Плюралізм поглядів на сутність релігії в сучасному релігієзнавстві.
Варіант 3
1. Богословське та світське (наукове, філософське) розуміння сутності, змісту та джерел походження релігії. .
2. Релігія як особливий духовний феномен, форма суспільної та індивідуальної свідомості.
Варіант 4
1. Релігія як складне соціально-історичне явище.
2. Типи та історичні форми релігії.
Контрольна робота 2
Варіант 1
1. Виникнення та еволюція первісної релігії. 
2. Родоплемінні культи та їхні особливості. 
Варіант 2
1. Етнічно-національні та національно-державні релігії, їх класифікація та характерні риси. 
2. Сучасні  національно-державні релігії, особливості їх віровчення, культу та церковної організації. 

Варіант 3
1. Загальна характеристика світових релігій, їхні суттєві ознаки, історія виникнення та географія їхнього поширення. 
2. Буддизм як світова релігія: особливості віровчення, культу, основні ідейні напрями та різновиди. 
Варіант 4
1. Іслам як світова релігія: особливості віровчення, культу, церковної організації, основні напрями. 
2. Релігійний модернізм: сучасні новітні релігійні культи та позаконфесійні віровчення. 
Контрольна робота 3
Варіант 1
1. Історія написання Біблії. 
2. Структура і зміст Старого Заповіту. 
Варіант 2
1. Структура і зміст Нового Заповіту. 
2. Біблія як історичне джерело. 
Варіант 3
1. Початкова еволюція християнства: первісне, раннє та церковне християнство. 
2. Католицизм: особливості віровчення, культу та церковної орагнізації.
Варіант 4
1. Православ’я: особливості віровчення, культу та церковної організації.
2. Протестантизм: особливості віровчення, культу та конфесійної організації.
Контрольна робота 4
Варіант1
1. Слов’янська місія Кирила та Мефодія. Аскольдове хрещення полян.
2. Володимирове хрещення Русі.
Варіант 2
1. Церковна організація Київської Русі у Х–ХІІ ст.
2. Берестейська церковна унія 1596 р.
Варіант 3
1. Еволюція Української Церкви у ХІІІ–XV ст.
2.Ужгородська церковна унія 1646 р.
Варіант 4
1. Українське православ’я Козацької доби.
2. Андрей Шептицький та історія УГКЦ в першій половині ХХ ст.

Підсумкова форма контролю
Підсумковою формою контролю з курсу “Релігієзнавство” у другому семестрі є залік у формі зарахування набраних впродовж семестру балів або усної відповіді на контрольні запитання чи письмового тестування. Підсумковою формою контролю у третьому семестрі є іспит. Іспит проводиться у формі усної (письмової) відповіді на екзаменаційний білет або у формі тестового завдання, що містить 25 питань, кожне з яких оцінюється в 2 бали. Максимальна кількість балів за тестове завдання – 50. Екзаменаційні білети та тестові завдання складаються на основі контрольних питань до курсу.
Контрольні питання до курсу
1. Поняття релігії. Богословське (церковне) та світське розуміння її суті, змісту, структури та джерел походження: богословські, філософські та наукові концепції релігії.
2. Богослов’я (теологія) як релігійно-конфесійне вчення про Бога, конфесійна (богословсько-теологічна) форма релігієзнавства.
3. Релігієзнавство як світська наука про релігію. 
4. Об’єкт, предмет та структура релігієзнавства. 
5.Релігія як складне соціально-історичне явище. Соціальні та історичні детермінанти релігії. 
6.Релігія як особливий духовний феномен, форма суспільної та індивідуальної свідомості. Гносеологічні та психологічні “корені” релігії.
7.Релігія як галузь духовної культури людства. Атрибути, феномени та модуси релігії.
8.Структура та зміст релігії. Релігійні артефакти.
9. Релігійна свідомість та її рівні: релігійна психологія та релігійна ідеологія. Ідеаційна основа релігії та її конфесійний плюралізм.
10.Основні типи та історичні форми релігії. 
11.Основні типи релігійних організацій (інституцій). 
12.Соціальні функції релігії та релігійних організацій (інституцій). 
13.Виникнення релігії: початки релігійного осмислення світу. Первісна релігія (первісні форми релігії).
14.Еволюція релігії первісного суспільства: ранні форми релігії, родоплемінні культи, племінні релігії. 
15.Язичництво, його характерні риси, особливості прояву та основні різновиди. 
16.Ранні та пізні етнічні релігії: характерні риси та особливості, конфесійні вияви.
17.Міфологія та релігія Стародавнього Сходу (Шумеру, Вавилону, Єгипту, Фінікії, Палестини, Ассірії, Урарту, Ірану, Індії, Китаю). 
18.Міфологія та релігія античного світу (Стародавньої Греції, Стародавнього Риму). 
19.Сучасні національно-державні релігії: іудаїзм, зороастризм, мандеїзм, індуїзм, джайнізм, сикхізм, конфуціанство, даосизм, синтоїзм. 
20.Світові релігії. Буддизм, християнство та іслам: історія виникнення, географічне поширення. 
21.Буддизм: особливості віровчення та культу, ідейні напрямки та основні різновидності. 
22.Іслам: особливості віровчення, культу та церковної організації. 
23.Релігійний модернізм. Сучасні нетрадиційні релігійні культи. НРТ.
24. Соціально-історичні передумови виникнення християнства. 
25.Ідейні джерела християнства: іудаїзм, східні культи, вульгаризована пізньоантична філософія. 
26.Біблія як видатна пам’ятка світової культури, основа християнського віровчення, Святе Письмо християн: історія, структура, зміст. 
27.Виникнення християнства. 
28.Канонічна та апокрифічна християнська література про Ісуса Христа. 
29.Історичні джерела (іудейські, римські) про Ісуса Христа та християн. 
30.Історична наука та релігієзнавство про особу Ісуса Христа: міфологічна та історична школи. 
31.Богословська традиція про виникнення Христової Церкви. 
32.Початкова еволюція християнства у І-VІІІ ст. (первісне, раннє та церковне християнство). 
33.Формування віровчення, культу та церковної організації християнства у І-VІІІ ст.
34.Загальнохристиянські Вселенські собори (ІV-VІІІ ст.). 
35.Християнство в Римській імперії: від переслідувань і гонінь до державної релігії. 
36.Християнський Символ віри: історія складання, основні догмати. 
37.Система християнської обрядовості: основні форми богослужіння, обряди (таїнства) та ритуали, культи поклоніння, церковна атрибутика. 
38.Свята у системі християнського культу. 
39.Секти, єресі та схизми (розколи) в історії первісного, раннього та церковного християнства. 
40.Несторіанство та Несторіанська церква. 
41.Перший церковний розкол у християнстві V ст.: монофізитство, нехалкідонські, древні східні церкви. 
42.Другий церковний розкол у християнстві ХІ ст. на католицизм і православ’я: причини та наслідки. 
43.Католицизм: особливості віровчення, культу та церковної організації. 
44.Ватикан: історія і сучасність. 
45.Римські папи та інститут папства. 
46.Секти та єресі у католицизмі (ХІ-ХІV ст.). 
47.Чернечі ордени католицизму: історія і сучасність. 
48.Православ’я: особливості віровчення, культу та церковної організації. 
49.Православні церкви світу: історія і сучасність. 
50.Історія і сучасне становище РПЦ. 
51.Старообрядництво (розкольники, старовіри): історія, особливості віровчення та обрядовості, основні напрями, толки та злагоди. 
52.Православне сектантство (старе і нове): історія і сучасність. 
53.Церковні унії та уніатські церкви світу. 
54.Єретичні вчення та рухи ХІV-ХV ст. у католицизмі як ідейні попередники Церковної Реформації та протестантизму. 
55.Церковна Реформація ХVІ ст., третій розкол у християнстві і виникнення протестантизму. 
56.Протестантизм: особливості віровчення, культу та церковної організації. 
57.Історичні форми протестантизму: ранній, пізній та неопротестантизм. 
58.Дохристиянські язичницькі вірування праукраїнських племен. 
59.Народно-християнські свята і обряди українців як прояв “двовір’я”: поєднання язичницьких звичаїв з християнською традицією. 
60.Історія поширення християнства в Україні (І-Х ст.). 
61.Поширення християнства в Україні за апостольських часів (ап.Андрій Первозванний, св.Климент Римський). 
62.Слов’янська місія Кирила і Мефодія та її наслідки. 
63.Аскольдове хрещення полян 860 р. Руська єпархія. 
64. Княгиня Ольга – перша християнка Київської Русі. 
65. Володимир Великий і хрещення Київської Русі. 
66.Християнська Церква Київської Русі у Х-ХІІ ст. 
67. Спроби запровадження церковної унії в Галицько-Волинському князівстві у ХІІІ ст. 
68. Еволюція Української Церкви у ХІІІ-ХV ст. Київська, Галицька, Литовська та Московська митрополії. 
69. Інвазія католицизму в Україні та міжконфесійна боротьба у ХІУ-ХVІ ст. 
70. Реформація та ранній протестантизм в Україні у ХVІ-ХVІІ ст. 
71. Єзуїти, католицька контрреформація, посилення експансії католицизму та підготовка запровадження церковної унії в Україні у 60-90-х рр. ХVІ ст. 
72. Берестейська церковна унія 1596 р. 
73. Ужгородська церковна унія 1646 р. 
74. Запровадження уніатства та міжконфесійна боротьба на Правобережній Україні, в Галичині та Закарпатті у ХVІІ-ХІХ ст. 
75. Українське православ’я Козацької доби та його видатні діячі (Йов Борецький, Петро Могила). 
76. Синодальний період історії українського православ’я (ХVІІІ-ХІХ ст.). 
77. Ранній та пізній протестантизм в Україні у ХVІІІ-ХІХ ст. 
78. Початок автокефального руху в українському православ’ї. Утворення УАПЦ. 
79. Історія православ’я в Україні у ХХ ст.: від екзархату до автономії та автокефалії. 
80. Історія УГКЦ в першій половині ХХ ст. Андрей Шептицький – видатний церковний діяч України. 
81. Історія УГКЦ в др. пол.ХХ ст.: від Львівського собору 1946 та “катакомбної церкви” до офіційного відновлення у 1989 р. 
82. Ранній та пізній протестантизм в Україні у ХХ ст. Сучасний неопротестантизм та його конфесії. 
83. Сучасне становище конфесій українського православ’я (УПЦ-КП, УПЦ-МП, УАПЦ). Проблема міжконфесійних стосунків. 
84. Сучасне становище УГКЦ в Україні та українських церков у діаспорі. 
85. Сучасний католицизм (РКЦ) в Україні. 
86. Нетрадиційна релігійність в Україні (іудаїзм, іслам, релігійний модернізм, неохристиянство та неоязичництво): історія і сучасність. 
87. Конфесії релігійного модернізму в Україні. 
88. Історія виникнення понять “віротерпимість”, “свобода віросповідання” та “свобода совісті”. Їх реалізація у законодавстві зарубіжних країн. 
89. Сучасне законодавство України “Про свободу совісті і релігійні організації”. 
90. Богословське та наукове пояснення походження релігії (теорії виникнення релігії).